Loránd Lohinszky
Loránd Rudolf Lohinszky () a fost un actor de teatru și film, regizor de teatru și profesor universitar român de etnie maghiară.

A făcut parte din trupa Teatrului Maghiar de Stat din Cluj (1946–1950) și apoi, timp de peste 40 de ani, din trupa Teatrului Secuiesc (ulterior Teatrul Național) din Târgu Mureș (1950-1990) și a jucat, de asemenea, într-un număr mare de piese de teatru și de filme (atât românești, cât și ungurești). În paralel, a desfășurat o activitate didactică întinsă pe o durată de peste 50 de ani, începând din 1954, ca profesor de arta actorului la Institutul de Teatru „Szentgyörgyi István” din Târgu-Mureș, contribuind astfel la formarea mai multor generații de actori maghiari. Ca o recunoaștere a meritelor sale, a fost distins cu titlul de artist emerit al Republicii Populare Române (1964).

Biografie

Studii
S-a născut la 25 iulie 1924 în orașul Cluj din România. Părinții săi erau oameni simpli: tatăl său, József Lohinszky, era un muncitor feroviar clujean, iar mama sa, Margit Illyés, era o țărancă din Lunca Mureșului. Străbunicul său patern a sosit la Miercurea Ciuc cu regimentul polonez condus de generalul Józef Bem în cadrul campaniei militare de la jumătatea secolului al XIX-lea. Loránd a fost pasionat încă din copilărie de teatru, fiind dus adesea de părinții lui la spectacolele de operetă. Cu toate acestea, după terminarea liceului a intenționat să urmeze studii de chimie la Budapesta, dar moartea tatălui său a agravat situația financiară a familiei și l-a determinat să rămână la Cluj.

Loránd Lohinszky s-a angajat din motive financiare la 1 ianuarie 1946 ca supraveghetor de sală și secretar organizatoric la Teatrul Maghiar de Stat din Cluj (care era condus atunci de Jenő Szentimrei), iar în toamna aceluiași an a fost admis la cursurile Institutului Maghiar de Artă din Cluj (nou-înființat), unde i-a avut ca profesori pe Lajos Kőmíves Nagy, Lili Poór, Mária Bisztrai, Lajos Szabó, Ferenc Delly, Miklós Tompa, Ernő Szabó și György Kovács, iar printre colegi pe György Harag, Béla Horváth, Lujza Orosz și Bella Tanai. A fost angajat în perioada studiilor ca actor categoria a II-a la Teatrul Maghiar de Stat din Cluj și a debutat la 25 decembrie 1946 în rolul mic al unui ziarist din spectacolul Aventura după Sándor Márai, pus în scenă de regizorul Lajos Kőmíves Nagy, fiind primul student care a jucat pe scena mare a teatrului. Profesorul Kőmíves Nagy l-a distribuit apoi în rolul Lucentio din spectacolul Îmblânzirea scorpiei după William Shakespeare, care a avut premiera la 22 aprilie 1947. Interpretarea lui Lohinszky a provocat o atitudine glacială a colegilor săi, iar unii nu s-au sfiit să afirme că tânărul student nu era potrivit pentru cariera artistică pentru că nu își juca rolurile instinctiv (așa cum era obiceiul pe atunci), ci în mod conștient.

Cariera profesională
A absolvit studiile universitare la Institutul Maghiar de Artă din Cluj în 1950, în prima generație de absolvenți ai institutului, și, după absolvire, a fost repartizat, la propunerea lui György Kovács, ca actor la Teatrul Secuiesc din Târgu Mureș, ce fusese înființat în 1946 de regizorul Miklós Tompa. A devenit cunoscut în 1951 prin interpretarea rolului Treplev din Pescărușul de Anton Cehov Criticul de film Anna Halász a scris că „Treplevul lui nu a fost suspicios și agresiv, ci a părut lipsit de apărare și vulnerabil, un om căruia îi lipsesc abilitățile de comunicare, de exprimare de sine și de construcție a relațiilor – dar această experiență avea un strat al suferinței adânci, suprimate, de care personajul nu se poate elibera”, după ce actorul dovedise deja în 1949 „o abilitate incredibilă de a crea atmosferă în jurul lui” în rolul chelnerului somnoros și împiedicat din Chef boieresc de Zsigmond Móricz. Lohinszky a jucat în perioada de glorie a Teatrului Secuiesc alături de mari actori precum Ernő Szabó, Ferenc Delly, György Kovács, Margit Kőszegi, Lucy Hamvay și Oszkár Borovszky, care au pus bazele unei activități teatrale de renume național într-un oraș de provincie. 

După reorganizarea Teatrului Secuiesc în 1962, a făcut parte din trupa secției maghiare a Teatrului de Stat (ridicat în 1978 la rangul de teatru național), fiind timp de peste patruzeci de ani un membru principal al trupei maghiare de teatru din Târgu Mureș. A interpretat personaje strălucitoare îndeosebi în spectacolele puse în scenă de regizorul György Harag: creditorul Darkó din Înainte de potop de István Nagy (1971), Komoróczy din Iubire de Lajos Barta (1973) și Lucifer din Tragedia omului de Imre Madách (1975), Calvin din O stea pe rug de András Sütő (1976) sau predicatorul din Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor de András Sütő (1977), iar mai târziu și în spectacolele realizate de regizorii Elemér Kincses și Levente Kovács.

Lohinszky s-a pensionat în anul 1990, dar a continuat să joace pe scena Teatrului Național din Târgu Mureș. În cei peste 50 de ani de carieră artistică a interpretat mai mult de 130 de roluri, căutând să exprime caracterul dramatic complex al personajelor. Loránd Lohinszky a vorbit despre menirea actorului într-un interviu din 1979: „[...] actorii poartă, în realitate sau în spirit, șapca cu ciucuri de bufon. Suntem comedianți, asta este menirea noastră și nu catedra de la universitate, profesoratul, ci comedia”.

După mutarea Institutului de Teatru „Szentgyörgyi István” de la Cluj la Târgu Mureș în 1954 (sau, după altă sursă, chiar mai înainte, încă din 1953), Loránd Lohinszky a devenit profesor universitar de arta actorului la Institutul de Teatru „Szentgyörgyi István” din Târgu Mureș și a contribuit la formarea unui număr mare de actori maghiari. I-a avut ca studenți, printre alții, pe Attila Gáspárik, Géza Fazakas, László Mátray și Imola Kézdi. Și-a încheiat activitatea didactică în anul 2010, la vârsta de 86 de ani. În același an a primit titlul de Profesor Honoris Causa al Universității de Arte din Târgu Mureș.

Viața personală și moartea
S-a căsătorit în 1957 cu actrița Ibolya Farkas (n. 1939), cu care a avut o fiică, Júlia Lohinszky (n. 1958). A jucat pe scenă de mai multe ori alături de soția sa, jocul lor comun fiind evidențiat de critici mai ales în spectacolul Cui i-e frică de Virginia Woolf? de Edward Albee, pus în scenă în 1994 de regizorul Mircea Cornișteanu.

Securitatea Statului i-a deschis în anii regimului comunist un dosar de urmărire informativă, dându-i numele conspirativ Lavinschi: agenții poliției politice i-au citit scrisorile și i-au ascultat convorbirile telefonice, iar unii dintre studenții profesorului Lohinszky au scris informări cu privire la activitatea lui.

În cursul unei cariere artistice întinse pe parcursul a peste 50 de ani, Loránd Lohinszky a fost distins cu Ordinul Meritul Cultural clasa a II-a (1967) „pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice”, cu Crucea de Ofițer a Ordinului de Merit al Republicii Ungare (1995) și cu Ordinul național „Steaua României” în grad de Ofițer (1 decembrie 2000) „pentru realizări artistice remarcabile și pentru promovarea culturii”. I s-au mai acordat titlul de cetățean de onoare al orașului Târgu Mureș (2003) și titlul de Doctor Honoris Causa al Universității Naționale de Artă Teatrală și Cinematografică din București (2005). În plus, începând din 2004 a fost membru al consiliului de administrație al Premiului Memorial „István Bubik” pentru Arta Maghiară.
 
Loránd Lohinszky a murit pe 22 iunie 2013 la Târgu Mureș, după o scurtă suferință, și a fost înmormântat pe 26 iunie 2013 în Cimitirul Reformat din același oraș.

Activitatea artistică

Loránd Lohinszky a desfășurat o bogată activitate ca actor de teatru, jucând cu succes în tragedii, drame, piese muzicale și comedii. S-a făcut remarcat prin dicția, accentul și tonul oarecum răgușit, care au făcut ca interpretările sale să devină inconfundabile, precum și printr-o bună dispoziție exuberantă și ironie amară în comedii. Ținuta sa demnă și atitudinea glacială l-au făcut pe actorul Attila Gáspárik – unul dintre foștii săi studenți, care a devenit directorul general al Teatrului Național din Târgu Mureș și rector al Universității de Arte – să-l compare cu un lord englez.

A interpretat un număr mare de roluri importante din dramaturgia maghiară și universală precum Treplev din Pescărușul de Anton Cehov, Filiberto din O întâmplare ciudată de Carlo Goldoni, generalul Artúr Görgei din Făclia de Gyula Illyés, creditorul Darkó din Înainte de potop de István Nagy, Kulîghin din Trei surori de Cehov, Calvin și Servet din O stea pe rug de András Sütő, predicatorul din Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor de András Sütő, regele Lear din piesa omonimă a lui Shakespeare, Platonov din piesa omonimă a lui Cehov, acuzatorul din Apărarea de Lajos Szabó, profesorul Andronic din Ultima oră de Mihail Sebastian, Cerchez din Ziariștii de Al. Mirodan, unchiul Vania din piesa omonimă a lui Cehov, Möbius din Fizicienii de Friedrich Dürrenmatt, maiorul din Familia Tót de István Örkény, Farkas Bolyai din Cei doi Bolyai de László Németh, Șerban Saru-Sinești din Jocul ielelor de Camil Petrescu, Ottó și Biberach din Banul Bánk de József Katona, Loginov din Tinerețea părinților de Boris Gorbatov, dirigintele de poștă din Revizorul de Nikolai Gogol, capelanul din Învățătoarea de Sándor Bródy, preotul Bálint din Budai Nagy Antal de Károly Kós, Noah din Omul care aduce ploaia de Richard Nash, Matei din Citadela sfărâmată de Horia Lovinescu, răgușitul din Tragedia optimistă de Vsevolod Vișnevski, Frank din Profesiunea doamnei Warren de George Bernard Shaw, Molière din Cabala bigoților de Mihail Bulgakov, lordul Windermere din Evantaiul doamnei Windermere de Oscar Wilde, Jonathan Coffin din Noaptea iguanei de Tennessee Williams, Komoróczy din Iubire de Lajos Barta, Suslov din Vilegiaturiștii de Maxim Gorki, Lucifer din Tragedia omului de Imre Madách, George Bernard Shaw din Dragă mincinosule de Jerome Kilty, regele Filip al II-lea din Don Carlos de Friedrich Schiller și dr. Wangel din Femeia mării de Henrik Ibsen.

Lohinszky a debutat în cinematografie în filmul O mică întîmplare! (1957), regizat de Gheorghe Turcu. De la începutul anilor 1970 a început să fie solicitat atât de studiourile cinematografice din Ungaria, cât și de cele din România. A jucat în numeroase filme de cinema, printre care filmele românești Pintea (1976), Buzduganul cu trei peceți (1977) și Rug și flacără (1980) și filmele ungurești Nincs idő (1973), Álmodó ifjúság („Tinerețe visătoare”, 1974), Holnap lesz fácán („Mâine va fi fazan”, 1974), Apám néhány boldog éve („Cei câțiva ani fericiți ai tatălui meu”, 1977), Ítélet után („După sentință”, 1979), Anna (1981), Ábel a rengetegben (1994) și Retúr (1996). Cel mai cunoscut rol al său a fost János Török din filmul unguresc Apám néhány boldog éve („Cei câțiva ani fericiți ai tatălui meu”, 1977), regizat de Sándor Simó.

Meritele sale artistice i-au fost recunoscute prin acordarea titlului de artist emerit al Republicii Populare Române în 1964 și prin decernarea mai multor premii: Premiul I la concursul pentru tinerii artiști din teatrele dramatice (1954), Premiul special „Un deceniu de dramaturgie românească” (1956), Premiul III la Festivalul Național de Teatru (1958), Premiul pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Dramaturgiei Contemporane de la Brașov (1977), Premiul A.T.M. pentru cel mai bun actor (1978), Premiul I la Festivalul Dramaturgiei Românești de la Timișoara (1983), Premiul „György Kovács” al Societății Maghiare de Cultură din Transilvania (EMKE, 1992), Scrisoarea de merit a Ministerului Culturii din România (1994), Premiul „Alexandru Giugaru” pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Dramaturgiei Contemporane de la Brașov (1995), Premiul pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Teatrelor Maghiare Transfrontaliere de la Kisvárda (1995), Premiul „Fluturele de Aur” la Întâlnirea mondială a cineaștilor maghiari (1996), Premiul Fundației pentru Artă Maghiară (1996), Premiul UNITER pentru întreaga activitate (2000), Premiul pentru întreaga activitate la Festivalul Teatrelor Maghiare Transfrontaliere de la Kisvárda (2003) ș.a.

Criticul teatral Vicu Mîndra, care a analizat activitatea artistică a lui Loránd Lohinszky, a constatat următoarele: „Prezența lui în scenă, la început neobservată, se impune treptat, în creștere, pînă ajunge să domine. Lohinszky Lorand are însușirea rară de a se topi, de a dispare înlăuntrul personajelor sale. Nimic din forța personalității sale artistice nu iese la iveală, actorul pare să-și contemple personajul de undeva din culise, după ce l-a închipuit de fiecare dată cu altă ținută, cu alt mers, cu alte gesturi, cu altă rostire. Lohinszky își compune fiecare personaj, pornind de la datele personajului și nu de la însușirile lui proprii. [...] Actor cerebral, virtuoz al nuanțelor, elocvent în tăcerile sale, Lohinszky Lorand exercită o binefăcătoare influență în jur”. Cu ocazia aniversării vârstei de 70 de ani a artistului, criticul Attila Stracula scria că „Lóránd Lohinszky încearcă și reușește să-și construiască personajele diferit de imaginea pe care o sugerează îndeobște o primă lectură. Este un actor intelectual, fiindcă se documentează neobosit, citește mult, cu mare atenție. Este conștient că numai prin acumulare de informații își poate reînnoi și varia mijloacele de expresie. Receptivitatea, prospețimea intelectuală, exigența, permanenta căutare a soluțiilor noi, profunzimea gândirii sunt doar câteva dintre calitățile Actorului Lohinszky. Ca profesor de măiestrie actoricească, luptă neincetat impotriva manierizării, a tendinței studenților de a-l imita. [...] Este ultimul mohican al tradițiilor artistice ce defineau Teatrul Secuiesc de odinioară, ai cărui reprezentanți au fost Ernő Szabó, Ferenc Delly, György Kovács, Margit Kőszegi, András Csorba...”.

Spectacole teatrale

Actor

 Jó mulatást (spectacol de varietăți, 1953) — Petrescu / Kovács
 Vannak még hibák (spectacol de varietăți, 1954) — Gubulya
 Spectacol aniversar în cinstea artistei emerite Margit B. Kőszegi (1975)
 Endre Ady: În inimi june trăiesc — Szavaló
 Edward Albee: Cui i-e frică de Virginia Woolf? — George
 Aleksei Arbuzov: Comedie de modă veche — Rodion
 Aurel Baranga: Arcul de triumf — locotenentul SS Klemm
 Aurel Baranga: Rețeta fericirii — Sandu
 Lajos Barta: Iubire — Komoróczy, inspector fiscal
 Ion Băieșu: Preșul — avocat
 Pál Békés: New Buda — Ferenc Pulszky
 Viktor Bocskói: Libertate, iubire — Kuthy
 Péter Bornemisza: Electra maghiară — maestrul
 A. Borozina – A. Davidson: Student în anul III — Kostia Zimin, student la Colegiul Electrotehnic
 Sándor Bródy: Învățătoarea — capelanul
 Mihail Bulgakov: Cabala bigoților — Jean-Baptiste Poquelin (Molière), dramaturg și actor celebru
 Mihail Bulgakov: Casa de mode — Pavel Obolianikov
 Iuri Buriakovski: Mesaj pentru supraviețuitori — caporal
 I.L. Caragiale: D-ale carnavalului — Mache Răzăchescu („Crăcănel”)
 I.L. Caragiale: O noapte furtunoasă — Rică Venturiano
 I.L. Caragiale: O scrisoare pierdută — Nae Cațavencu, avocat / Farfuridi, avocat
 Anton Cehov: Jubileul — Andrei Andreevici Sipucin
 Anton Cehov: Pescărușul — Konstantin Gavrilovici Treplev, fiul actriței / Piotr Nikolaevici Sorin, fratele actriței
 Anton Cehov: Platonov — Mihail Vasilievici Platonov
 Anton Cehov: Trei surori — Kulîghin
 Anton Cehov: Unchiul Vania — Ivan Petrovici Voinițki (unchiul Vania)
 Gergely Csiky: Paraziții — Péter Ordas
 Mihail Davidoglu: Cetatea de foc — ing. Liviu Brebenar
 Mihail Davidoglu: Minerii — ing. Dobârțan
 Lucia Demetrius: Oameni de azi — dr. Florinel Petrescu
 Imre Dobozy: Holnap folytatjuk — Ágass
 Friedrich Dürrenmatt: Fizicienii — Johann Wilhelm Möbius
 Friedrich Dürrenmatt: Vizita bătrânei doamne — Ill
 Paul Everac: Simple coincidențe — Dănilă Coman
 Paul Everac: Ștafeta nevăzută — Săvoiu
 Ivan Franko: Fericirea furată — dansator
 Kanin Garson: Fier vechi — administratorul hotelului
 Sándor Gergely: Viteji și eroi — chelner
 Aleksandr Gladkov: Revelion — Sumilin
 Carlo Goldoni: O întâmplare ciudată — Filiberto
 Nikolai Gogol: Revizorul — Ivan Kuzmici Șpekin, diriginte de poștă
 Boris Gorbatov: Tinerețea părinților — medicul Nikolai Loginov
 Maxim Gorki: Azilul de noapte — Kostîliov / hoinarul Luka
 Maxim Gorki: Micii burghezi — ucenicul zugrav
 Maxim Gorki: Vassa Jeleznova — Evgheni
 Maxim Gorki: Vilegiaturiștii — Piotr Ivanovici Suslov, inginer
 Aleksandr Griboedov: Prea multă minte strică — al doilea musafir
 Arkadi Grigulis: Argilă și porțelan — Linard Zemgal
 Romulus Guga: Amurgul burghez — Ignațiu
 Albert Ramsdell Gurney: Scrisori de dragoste — Andrew Makepeace Ladd
 László Gyurkó: Dragostea mea, Electra — Cor
 Gerhart Hauptmann: Hannele — dr. Wachler
 Kipphardt Heimar: Se caută urgent un Shakespeare — profesor
 Jenő Heltai: Cavalerul mut — Beppo
 Ágoston Horváth: Ecaterina Varga — episcopul Andrei Șaguna
 Jenő Huszka: Gül-Baba — Zülfikár, eunuc șef
 Henrik Ibsen: Femeia mării — dr. Wangel
 Gyula Illyés: Făclia — generalul Artúr Görgei
 Konstantin Isaev – Aleksandr Galici: La telefon Taimirul — geologul Grisko
 Vsevolod Ivanov: Trenul blindat nr. 14-69 — un cadet
 August Jakobson: Două tabere — violonistul Paul Kaalep
 Frigyes Karinthy: Seară de cabaret — Sándor Szív
 Peter Karvaš: Liturghia de la miezul nopții — Palo, soțul Angelei
 József Katona: Banul Bánk — Ottó / Biberach
 Jerome Kilty: Dragă mincinosule — George Bernard Shaw
 Elemér Kincses: Maraton — primul cerșetor
 László Kiss – Dezső Kováts: Furtună în munți — lt. major Alajos Kondorossy Krügheimer
 György Kopányi: Mennyetjárt ifiúr — student
 Oleksandr Korniiciuk: Platon Krecet — Arcadi
 György Kovács – Eugen Mirea: Ultimul tren — medicul Marius Pop
 Levente Kovács: Cafeneaua amintirilor — Ödön Szalámi
 Levente Kovács: Más gömb nincs? — Ödön Szalámi
 Levente Kovács: Mi van a padláson — Ödön Szalámi
 Károly Kós: Budai Nagy Antal — Lukacs / Bálint Újlaki, preot
 Gyula Krúdy – Dezső Kapás: Poștalionul roșu — Eduárd Alvinczy / Kázmér Rezeda
 Boris Lavreniov: Ruptura — Leopold von Stube, soțul Tatianei
 Boris Lavreniov: Vocea Americii — soldatul Stevens
 Horia Lovinescu: Citadela sfărâmată — Matei, fiul lui Grigore Dragomirescu
 Horia Lovinescu: Febre — profesorul
 Horia Lovinescu: Hanul de la răscruce — un preot
 Horia Lovinescu: Petru Rareș — mitropolitul Grigore Roșca
 Imre Madách: Tragedia omului — Lucifer
 William Somerset Maugham: Teatru — Michael Gosselyn
 Sándor Márai: Aventura — ziarist
 Al. Mirodan: Ziariștii — Cerchez
 Jean-Baptiste Moliére: Prețioasele ridicole — Du Croisy
 Agustín Moreto y Cabaña: Donna Diana — Polilla
 Zsigmond Móricz: Chef boieresc — chelner
 Iosif Naghiu: Valiza cu fluturi — Șandru, sculptor afemeiat
 István Nagy: Înainte de potop — Darkó
 Richard Nash: Omul care aduce ploaia — Noah, fiul lui H.C. Curry
 László Németh: Cei doi Bolyai — Farkas Bolyai
 Branislav Nušić: Doamna ministru — dr. Ninkovics, secretar
 Eugene O'Neill: Ulei — Keeney
 István Örkény: Familia Tót — maiorul
 Camil Petrescu: Jocul ielelor — Șerbu Saru-Sinești
 Dumitru Radu Popescu: Două ore de pace — Kahir
 John Boynton Priestley: Scandaloasa legătură dintre domnul Kettle și doamna Moon — George Kettle
 Jean Racine: Fedra — Tezeu
 Leonid Rahmanov: Bătrânețe zbuciumată — studentul II
 Reginald Rose: 12 oameni furioși — juratul nr. 8
 Edmond Rostand: Cyrano de Bergerac — contele de Guiche
 Hans Sachs: Tânărul venit din rai — student
 Friedrich Schiller: Don Carlos — Filip al II-lea, regele Spaniei
 Mihail Sebastian: Jocul de-a vacanța — domnul Bogoiu
 Mihail Sebastian: Ultima oră — lectorul universitar Alexandru Andronic
 William Shakespeare: A douăsprezecea noapte — clovn
 William Shakespeare: Îmblânzirea scorpiei — Lucentio / Tranio, valetul lui Lucentio
 William Shakespeare: Regele Lear — regele Lear
 William Shakespeare: Richard al III-lea — Rivers
 William Shakespeare: Romeo și Julieta — Lorenzo
 George Bernard Shaw: Discipolul diavolului — generalul Burgoyne
 George Bernard Shaw: Profesiunea doamnei Warren — Frank, fiul doamnei Warren / Praed
 George Bernard Shaw: Pigmalion — un domn
 Konstantin Simonov: Un flăcău din orașul nostru — Burmin
 Sofocle: Antigona — mesager
 András Sütő: Az álomkommand — Manó
 András Sütő: Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor — predicatorul
 András Sütő: Formidabilul Ghedeon — Simeon
 András Sütő: O stea pe rug — Calvin / Miguel Servet
 Lajos Szabó: Refugiul — Kornél
 Lajos Szabó: Scuza — Sámuel Szatmárnémeti, profesor din Cluj
 János Székely: Minciuna milostivă — dr. Ákos Bálint
 Ernő Szép: Lila ákác — Angelus Papa
 Ernő Szép: Farmacia — domnul profesor
 Konstantin Treniov: Liceenii — Adamov
 Frații Tur: Casa cu storurile trase — secretar secund
 Frații Tur: Cui i se supune vremea — Sapin
 Ernő Urbán: Botezul focului — András Kapitány, țăran
 Gábor Vaszary: Diavolul nu doarme — contele Gedeon Boroghy
 Vsevolod Vișnevski: Tragedia optimistă — răgușitul
 Mihály Vörösmarty: Csongor și Tünde — savantul
 Oscar Wilde: Evantaiul doamnei Windermere — lordul Windermere
 Tennessee Williams: Noaptea iguanei — Jonathan Coffin (Nonno)
 Friedrich Wolf: Profesorul Mamlock — dr. Seidel, redactorul șef al ziarului Neues Tageblatt

Regizor

 I.L. Caragiale: Conu Leonida față cu reacțiunea
 Anton Cehov: Jubileul
 Noel Coward: Flacăra
 Friedrich Dürrenmatt: Play Strindberg
 Georges Feydeau: O fată de la Maxim
 Carlo Goldoni: Slugă la doi stăpâni
 Boris Gorbatov: Tinerețea părinților — împreună cu Ferenc Tamás și Ottó Szabó
 Miklós Hubay – István Vas: Cele trei nopți ale unei povești de dragoste
 Benő Karácsony – Bálint Kisfalussy: Rățușca cea urâtă
 Frigyes Karinthy: Scaunul magic
 Alexandru Kirițescu: Gaițele
 William Somerset Maugham: Flacăra sacră
 Ferenc Molnár: Gardianul
 Luigi Pirandello: Șase personaje în cautarea unui autor
 Dumitru Radu Popescu: Acești îngeri triști
 Miklós Radnóti: Nici vântul nu mai bate pe aici
 Áron Tamási: Pasărea cântătoare
 Mihály Vörösmarty: Csongor și Tünde
 Tennessee Williams: Această casă se va dărâma

Filmografie

 O mică întîmplare! (1957) — Albert Patkós, delegatul Sfatului Popular Raional
 Nincs idő (Ungaria, 1973) — Dániel Udvardi
 Álmodó ifjúság (Ungaria, 1974) — Simon Bauer
 Holnap lesz fácán (Ungaria, 1974) — István
 Pintea (1976) — guvernatorul Transilvaniei
 Apám néhány boldog éve (Ungaria, 1977) — János Török
 Buzduganul cu trei peceți (1977) — cardinalul Malaspina
 Naplemente délben (Ungaria, 1979) — doctorul Tamás
 Ítélet után (Ungaria, 1979)
 Rug și flacără (1980) — gen. György Klapka, comandantul revoluționarilor maghiari
 Anna (Ungaria, 1981) — Monsieur Aubier
 Vörös vurstli (film TV, Ungaria, 1991) — Blau
 A három nővér („Trei surori”, Ungaria, 1991) — Ferapont
 Ábel a rengetegben (Ungaria–România, 1994) — Páter Gvárdián
 Köd (film TV, Ungaria, 1994) — doctorul
 Vendredi noir (Csendélet, film TV, Ungaria–Franța, 1994) — dr. Ákos Kardos
 New Buda (film TV, Ungaria, 1995) — Ferenc Pulszky
 Retúr (Ungaria, 1996) — Lukács 
 A nagy fejedelem (film TV, Ungaria, 1997) — primarul
 In memoriam Mándy Iván (film documentar, Ungaria, 1998)
 Színészfejedelem („Prințul actorilor”, film portret TV, Ungaria, 1998) — propriul rol
 Pejkó (Ungaria, 2003) — bunicul

Distincții
 titlul de Artist Emerit al Republicii Populare Romîne „pentru merite deosebite în activitatea desfășurată în domeniul teatrului, muzicii, artelor plastice și cinematografiei” (prin Decretul nr. 514 din 18 august 1964 al Consiliului de Stat al Republicii Populare Române)
 Ordinul Meritul Cultural clasa a II-a (1967) „pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice”
 Crucea de Ofițer a Ordinului de Merit al Republicii Ungare (1995)
 Ordinul național „Steaua României” în grad de Ofițer (1 decembrie 2000) „pentru realizări artistice remarcabile și pentru promovarea culturii, de Ziua Națională a României”

Note

Bibliografie
 
 Éva Máthé, Lohinszky. Életinterjú, prefață de András Sütő, Ed. Polis, Cluj-Napoca, seria Prospero könyvei, 2004. 
 Elhunyt Lohinszky Loránd, marosvásárhelyi.info

Legături externe
 
 Lorand Lohinszky la Cinemagia
 

Nașteri în 1924
Nașteri pe 25 iulie
Decese în 2013
Decese pe 22 iunie
Maghiari din România
Clujeni
Târgumureșeni
Actori maghiari
Actori români
Artiști maghiari români
Artiști emeriți ai Republicii Populare Romîne și ai Republicii Socialiste România
Decorați cu Ordinul Steaua României
Decorați cu Ordinul Meritul Cultural
Loránd Rudolf Lohinszky ( ) a fost un actor de teatru și film , regizor de teatru și profesor universitar român de etnie maghiară . A făcut parte din trupa Teatrului Maghiar de Stat din Cluj1950 ) și apoi , timp de pestede ani , din trupa Teatrului Secuiesc ( ulterior Teatrul Național ) din Târgu Mureșși a jucat , de asemenea , într- un număr mare de piese de teatru și de filme ( atât românești , cât și ungurești ) . În paralel , a desfășurat o activitate didactică întinsă pe o durată de pestede ani , începând din ca profesor de arta actorului la Institutul de Teatru „ Szentgyörgyi István ” din Târgu-Mureș , contribuind astfel la formarea mai multor generații de actori maghiari . Ca o recunoaștere a meritelor sale , a fost distins cu titlul de artist emerit al Republicii Populare Române Biografie Studii S- a născut laiulieîn orașul Cluj din România . Părinții săi erau oameni simpli : tatăl său , József Lohinszky , era un muncitor feroviar clujean , iar mama sa , Margit Illyés , era o țărancă din Lunca Mureșului . Străbunicul său patern a sosit la Miercurea Ciuc cu regimentul polonez condus de generalul Józef Bem în cadrul campaniei militare de la jumătatea secolului al XIX -lea . Loránd a fost pasionat încă din copilărie de teatru , fiind dus adesea de părinții lui la spectacolele de operetă . Cu toate acestea , după terminarea liceului a intenționat să urmeze studii de chimie la Budapesta , dar moartea tatălui său a agravat situația financiară a familiei și l- a determinat să rămână la Cluj . Loránd Lohinszky s- a angajat din motive financiare laianuarieca supraveghetor de sală și secretar organizatoric la Teatrul Maghiar de Stat din Cluj ( care era condus atunci de Jenő Szentimrei ) , iar în toamna aceluiași an a fost admis la cursurile Institutului Maghiar de Artă din Cluj ( nou-înființat ) , unde i- a avut ca profesori pe Lajos Kőmíves Nagy , Lili Poór , Mária Bisztrai , Lajos Szabó , Ferenc Delly , Miklós Tompa , Ernő Szabó și György Kovács , iar printre colegi pe György Harag , Béla Horváth , Lujza Orosz și Bella Tanai . A fost angajat în perioada studiilor ca actor categoria a II -a la Teatrul Maghiar de Stat din Cluj și a debutat ladecembrieîn rolul mic al unui ziarist din spectacolul Aventura după Sándor Márai , pus în scenă de regizorul Lajos Kőmíves Nagy , fiind primul student care a jucat pe scena mare a teatrului . Profesorul Kőmíves Nagy l- a distribuit apoi în rolul Lucentio din spectacolul Îmblânzirea scorpiei după William Shakespeare , care a avut premiera laaprilie Interpretarea lui Lohinszky a provocat o atitudine glacială a colegilor săi , iar unii nu s- au sfiit să afirme că tânărul student nu era potrivit pentru cariera artistică pentru că nu își juca rolurile instinctiv ( așa cum era obiceiul pe atunci ) , ci în mod conștient . Cariera profesională A absolvit studiile universitare la Institutul Maghiar de Artă din Cluj în în prima generație de absolvenți ai institutului , și , după absolvire , a fost repartizat , la propunerea lui György Kovács , ca actor la Teatrul Secuiesc din Târgu Mureș , ce fusese înființat înde regizorul Miklós Tompa . A devenit cunoscut înprin interpretarea rolului Treplev din Pescărușul de Anton Cehov Criticul de film Anna Halász a scris că „ Treplevul lui nu a fost suspicios și agresiv , ci a părut lipsit de apărare și vulnerabil , un om căruia îi lipsesc abilitățile de comunicare , de exprimare de sine și de construcție a relațiilor – dar această experiență avea un strat al suferinței adânci , suprimate , de care personajul nu se poate elibera ” , după ce actorul dovedise deja în„ o abilitate incredibilă de a crea atmosferă în jurul lui ” în rolul chelnerului somnoros și împiedicat din Chef boieresc de Zsigmond Móricz . Lohinszky a jucat în perioada de glorie a Teatrului Secuiesc alături de mari actori precum Ernő Szabó , Ferenc Delly , György Kovács , Margit Kőszegi , Lucy Hamvay și Oszkár Borovszky , care au pus bazele unei activități teatrale de renume național într- un oraș de provincie . După reorganizarea Teatrului Secuiesc în a făcut parte din trupa secției maghiare a Teatrului de Stat ( ridicat înla rangul de teatru național ) , fiind timp de peste patruzeci de ani un membru principal al trupei maghiare de teatru din Târgu Mureș . A interpretat personaje strălucitoare îndeosebi în spectacolele puse în scenă de regizorul György Harag : creditorul Darkó din Înainte de potop de István Nagy Komoróczy din Iubire de Lajos Bartași Lucifer din Tragedia omului de Imre Madách Calvin din O stea pe rug de András Sütősau predicatorul din Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor de András Sütő iar mai târziu și în spectacolele realizate de regizorii Elemér Kincses și Levente Kovács . Lohinszky s- a pensionat în anul dar a continuat să joace pe scena Teatrului Național din Târgu Mureș . În cei pestede ani de carieră artistică a interpretat mai mult dede roluri , căutând să exprime caracterul dramatic complex al personajelor . Loránd Lohinszky a vorbit despre menirea actorului într- un interviu din „ [... ] actorii poartă , în realitate sau în spirit , șapca cu ciucuri de bufon . Suntem comedianți , asta este menirea noastră și nu catedra de la universitate , profesoratul , ci comedia ” . După mutarea Institutului de Teatru „ Szentgyörgyi István” de la Cluj la Târgu Mureș în( sau , după altă sursă , chiar mai înainte , încă din Loránd Lohinszky a devenit profesor universitar de arta actorului la Institutul de Teatru „ Szentgyörgyi István ” din Târgu Mureș și a contribuit la formarea unui număr mare de actori maghiari . I- a avut ca studenți , printre alții , pe Attila Gáspárik , Géza Fazakas , László Mátray și Imola Kézdi . Și- a încheiat activitatea didactică în anul la vârsta dede ani . În același an a primit titlul de Profesor Honoris Causa al Universității de Arte din Târgu Mureș . Viața personală și moartea S- a căsătorit încu actrița Ibolya Farkas ( n. cu care a avut o fiică , Júlia Lohinszky ( n . A jucat pe scenă de mai multe ori alături de soția sa , jocul lor comun fiind evidențiat de critici mai ales în spectacolul Cui i- e frică de Virginia Woolf ? de Edward Albee , pus în scenă înde regizorul Mircea Cornișteanu . Securitatea Statului i- a deschis în anii regimului comunist un dosar de urmărire informativă , dându -i numele conspirativ Lavinschi : agenții poliției politice i- au citit scrisorile și i- au ascultat convorbirile telefonice , iar unii dintre studenții profesorului Lohinszky au scris informări cu privire la activitatea lui . În cursul unei cariere artistice întinse pe parcursul a pestede ani , Loránd Lohinszky a fost distins cu Ordinul Meritul Cultural clasa a II-a„ pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice ” , cu Crucea de Ofițer a Ordinului de Merit al Republicii Ungareși cu Ordinul național „ Steaua României ” în grad de Ofițerdecembrie„ pentru realizări artistice remarcabile și pentru promovarea culturii ” . I s- au mai acordat titlul de cetățean de onoare al orașului Târgu Mureșși titlul de Doctor Honoris Causa al Universității Naționale de Artă Teatrală și Cinematografică din București În plus , începând dina fost membru al consiliului de administrație al Premiului Memorial „ István Bubik” pentru Arta Maghiară . Loránd Lohinszky a murit peiuniela Târgu Mureș , după o scurtă suferință , și a fost înmormântat peiunieîn Cimitirul Reformat din același oraș . Activitatea artistică Loránd Lohinszky a desfășurat o bogată activitate ca actor de teatru , jucând cu succes în tragedii , drame , piese muzicale și comedii . S- a făcut remarcat prin dicția , accentul și tonul oarecum răgușit , care au făcut ca interpretările sale să devină inconfundabile , precum și printr- o bună dispoziție exuberantă și ironie amară în comedii . Ținuta sa demnă și atitudinea glacială l- au făcut pe actorul Attila Gáspárik – unul dintre foștii săi studenți , care a devenit directorul general al Teatrului Național din Târgu Mureș și rector al Universității de Arte – să -l compare cu un lord englez . A interpretat un număr mare de roluri importante din dramaturgia maghiară și universală precum Treplev din Pescărușul de Anton Cehov , Filiberto din O întâmplare ciudată de Carlo Goldoni , generalul Artúr Görgei din Făclia de Gyula Illyés , creditorul Darkó din Înainte de potop de István Nagy , Kulîghin din Trei surori de Cehov , Calvin și Servet din O stea pe rug de András Sütő , predicatorul din Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor de András Sütő , regele Lear din piesa omonimă a lui Shakespeare , Platonov din piesa omonimă a lui Cehov , acuzatorul din Apărarea de Lajos Szabó , profesorul Andronic din Ultima oră de Mihail Sebastian , Cerchez din Ziariștii de Al. Mirodan , unchiul Vania din piesa omonimă a lui Cehov , Möbius din Fizicienii de Friedrich Dürrenmatt , maiorul din Familia Tót de István Örkény , Farkas Bolyai din Cei doi Bolyai de László Németh , Șerban Saru-Sinești din Jocul ielelor de Camil Petrescu , Ottó și Biberach din Banul Bánk de József Katona , Loginov din Tinerețea părinților de Boris Gorbatov , dirigintele de poștă din Revizorul de Nikolai Gogol , capelanul din Învățătoarea de Sándor Bródy , preotul Bálint din Budai Nagy Antal de Károly Kós , Noah din Omul care aduce ploaia de Richard Nash , Matei din Citadela sfărâmată de Horia Lovinescu , răgușitul din Tragedia optimistă de Vsevolod Vișnevski , Frank din Profesiunea doamnei Warren de George Bernard Shaw , Molière din Cabala bigoților de Mihail Bulgakov , lordul Windermere din Evantaiul doamnei Windermere de Oscar Wilde , Jonathan Coffin din Noaptea iguanei de Tennessee Williams , Komoróczy din Iubire de Lajos Barta , Suslov din Vilegiaturiștii de Maxim Gorki , Lucifer din Tragedia omului de Imre Madách , George Bernard Shaw din Dragă mincinosule de Jerome Kilty , regele Filip al II -lea din Don Carlos de Friedrich Schiller și dr . Wangel din Femeia mării de Henrik Ibsen . Lohinszky a debutat în cinematografie în filmul O mică întîmplare ! regizat de Gheorghe Turcu . De la începutul anilora început să fie solicitat atât de studiourile cinematografice din Ungaria , cât și de cele din România . A jucat în numeroase filme de cinema , printre care filmele românești Pintea Buzduganul cu trei pecețiși Rug și flacărăși filmele ungurești Nincs idő Álmodó ifjúság ( „ Tinerețe visătoare ” , Holnap lesz fácán ( „ Mâine va fi fazan ” , Apám néhány boldog éve ( „ Cei câțiva ani fericiți ai tatălui meu ” , Ítélet után ( „ După sentință ” , Anna Ábel a rengetegbenși Retúr Cel mai cunoscut rol al său a fost János Török din filmul unguresc Apám néhány boldog éve ( „ Cei câțiva ani fericiți ai tatălui meu ” , regizat de Sándor Simó . Meritele sale artistice i- au fost recunoscute prin acordarea titlului de artist emerit al Republicii Populare Române înși prin decernarea mai multor premii : Premiul I la concursul pentru tinerii artiști din teatrele dramatice Premiul special „ Un deceniu de dramaturgie românească ” Premiul III la Festivalul Național de Teatru Premiul pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Dramaturgiei Contemporane de la Brașov Premiul A.T.M. pentru cel mai bun actor Premiul I la Festivalul Dramaturgiei Românești de la Timișoara Premiul „ György Kovács” al Societății Maghiare de Cultură din Transilvania ( EMKE , Scrisoarea de merit a Ministerului Culturii din România Premiul „ Alexandru Giugaru” pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Dramaturgiei Contemporane de la Brașov Premiul pentru cea mai bună construcție dramatică la Festivalul Teatrelor Maghiare Transfrontaliere de la Kisvárda Premiul „ Fluturele de Aur” la Întâlnirea mondială a cineaștilor maghiari Premiul Fundației pentru Artă Maghiară Premiul UNITER pentru întreaga activitate Premiul pentru întreaga activitate la Festivalul Teatrelor Maghiare Transfrontaliere de la Kisvárdaș.a . Criticul teatral Vicu Mîndra , care a analizat activitatea artistică a lui Loránd Lohinszky , a constatat următoarele : „ Prezența lui în scenă , la început neobservată , se impune treptat , în creștere , pînă ajunge să domine . Lohinszky Lorand are însușirea rară de a se topi , de a dispare înlăuntrul personajelor sale . Nimic din forța personalității sale artistice nu iese la iveală , actorul pare să -și contemple personajul de undeva din culise , după ce l- a închipuit de fiecare dată cu altă ținută , cu alt mers , cu alte gesturi , cu altă rostire . Lohinszky își compune fiecare personaj , pornind de la datele personajului și nu de la însușirile lui proprii . [ .. . ] Actor cerebral , virtuoz al nuanțelor , elocvent în tăcerile sale , Lohinszky Lorand exercită o binefăcătoare influență în jur ” . Cu ocazia aniversării vârstei dede ani a artistului , criticul Attila Stracula scria că „ Lóránd Lohinszky încearcă și reușește să -și construiască personajele diferit de imaginea pe care o sugerează îndeobște o primă lectură . Este un actor intelectual , fiindcă se documentează neobosit , citește mult , cu mare atenție . Este conștient că numai prin acumulare de informații își poate reînnoi și varia mijloacele de expresie . Receptivitatea , prospețimea intelectuală , exigența , permanenta căutare a soluțiilor noi , profunzimea gândirii sunt doar câteva dintre calitățile Actorului Lohinszky . Ca profesor de măiestrie actoricească , luptă neincetat impotriva manierizării , a tendinței studenților de a- l imita . [ .. . ] Este ultimul mohican al tradițiilor artistice ce defineau Teatrul Secuiesc de odinioară , ai cărui reprezentanți au fost Ernő Szabó , Ferenc Delly , György Kovács , Margit Kőszegi , András Csorba. . . ” . Spectacole teatrale Actor Jó mulatást ( spectacol de varietăți ,— Petrescu / Kovács Vannak még hibák ( spectacol de varietăți ,— Gubulya Spectacol aniversar în cinstea artistei emerite Margit B. Kőszegi Endre Ady : În inimi june trăiesc — Szavaló Edward Albee : Cui i- e frică de Virginia Woolf ? — George Aleksei Arbuzov : Comedie de modă veche — Rodion Aurel Baranga : Arcul de triumf — locotenentul SS Klemm Aurel Baranga : Rețeta fericirii — Sandu Lajos Barta : Iubire — Komoróczy , inspector fiscal Ion Băieșu : Preșul — avocat Pál Békés : New Buda — Ferenc Pulszky Viktor Bocskói : Libertate , iubire — Kuthy Péter Bornemisza : Electra maghiară — maestrul A. Borozina – A. Davidson : Student în anul III — Kostia Zimin , student la Colegiul Electrotehnic Sándor Bródy : Învățătoarea — capelanul Mihail Bulgakov : Cabala bigoților — Jean-Baptiste Poquelin ( Molière ) , dramaturg și actor celebru Mihail Bulgakov : Casa de mode — Pavel Obolianikov Iuri Buriakovski : Mesaj pentru supraviețuitori — caporal I.L. Caragiale : D- ale carnavalului — Mache Răzăchescu ( „ Crăcănel ” ) I.L. Caragiale : O noapte furtunoasă — Rică Venturiano I.L. Caragiale : O scrisoare pierdută — Nae Cațavencu , avocat / Farfuridi , avocat Anton Cehov : Jubileul — Andrei Andreevici Sipucin Anton Cehov : Pescărușul — Konstantin Gavrilovici Treplev , fiul actriței / Piotr Nikolaevici Sorin , fratele actriței Anton Cehov : Platonov — Mihail Vasilievici Platonov Anton Cehov : Trei surori — Kulîghin Anton Cehov : Unchiul Vania — Ivan Petrovici Voinițki ( unchiul Vania ) Gergely Csiky : Paraziții — Péter Ordas Mihail Davidoglu : Cetatea de foc — ing . Liviu Brebenar Mihail Davidoglu : Minerii — ing . Dobârțan Lucia Demetrius : Oameni de azi — dr. Florinel Petrescu Imre Dobozy : Holnap folytatjuk — Ágass Friedrich Dürrenmatt : Fizicienii — Johann Wilhelm Möbius Friedrich Dürrenmatt : Vizita bătrânei doamne — Ill Paul Everac : Simple coincidențe — Dănilă Coman Paul Everac : Ștafeta nevăzută — Săvoiu Ivan Franko : Fericirea furată — dansator Kanin Garson : Fier vechi — administratorul hotelului Sándor Gergely : Viteji și eroi — chelner Aleksandr Gladkov : Revelion — Sumilin Carlo Goldoni : O întâmplare ciudată — Filiberto Nikolai Gogol : Revizorul — Ivan Kuzmici Șpekin , diriginte de poștă Boris Gorbatov : Tinerețea părinților — medicul Nikolai Loginov Maxim Gorki : Azilul de noapte — Kostîliov / hoinarul Luka Maxim Gorki : Micii burghezi — ucenicul zugrav Maxim Gorki : Vassa Jeleznova — Evgheni Maxim Gorki : Vilegiaturiștii — Piotr Ivanovici Suslov , inginer Aleksandr Griboedov : Prea multă minte strică — al doilea musafir Arkadi Grigulis : Argilă și porțelan — Linard Zemgal Romulus Guga : Amurgul burghez — Ignațiu Albert Ramsdell Gurney : Scrisori de dragoste — Andrew Makepeace Ladd László Gyurkó : Dragostea mea , Electra — Cor Gerhart Hauptmann : Hannele — dr. Wachler Kipphardt Heimar : Se caută urgent un Shakespeare — profesor Jenő Heltai : Cavalerul mut — Beppo Ágoston Horváth : Ecaterina Varga — episcopul Andrei Șaguna Jenő Huszka : Gül-Baba — Zülfikár , eunuc șef Henrik Ibsen : Femeia mării — dr. Wangel Gyula Illyés : Făclia — generalul Artúr Görgei Konstantin Isaev – Aleksandr Galici : La telefon Taimirul — geologul Grisko Vsevolod Ivanov : Trenul blindat nr.— un cadet August Jakobson : Două tabere — violonistul Paul Kaalep Frigyes Karinthy : Seară de cabaret — Sándor Szív Peter Karvaš : Liturghia de la miezul nopții — Palo , soțul Angelei József Katona : Banul Bánk — Ottó / Biberach Jerome Kilty : Dragă mincinosule — George Bernard Shaw Elemér Kincses : Maraton — primul cerșetor László Kiss – Dezső Kováts : Furtună în munți — lt. major Alajos Kondorossy Krügheimer György Kopányi : Mennyetjárt ifiúr — student Oleksandr Korniiciuk : Platon Krecet — Arcadi György Kovács – Eugen Mirea : Ultimul tren — medicul Marius Pop Levente Kovács : Cafeneaua amintirilor — Ödön Szalámi Levente Kovács : Más gömb nincs ? — Ödön Szalámi Levente Kovács : Mi van a padláson — Ödön Szalámi Károly Kós : Budai Nagy Antal — Lukacs / Bálint Újlaki , preot Gyula Krúdy – Dezső Kapás : Poștalionul roșu — Eduárd Alvinczy / Kázmér Rezeda Boris Lavreniov : Ruptura — Leopold von Stube , soțul Tatianei Boris Lavreniov : Vocea Americii — soldatul Stevens Horia Lovinescu : Citadela sfărâmată — Matei , fiul lui Grigore Dragomirescu Horia Lovinescu : Febre — profesorul Horia Lovinescu : Hanul de la răscruce — un preot Horia Lovinescu : Petru Rareș — mitropolitul Grigore Roșca Imre Madách : Tragedia omului — Lucifer William Somerset Maugham : Teatru — Michael Gosselyn Sándor Márai : Aventura — ziarist Al. Mirodan : Ziariștii — Cerchez Jean-Baptiste Moliére : Prețioasele ridicole — Du Croisy Agustín Moreto y Cabaña : Donna Diana — Polilla Zsigmond Móricz : Chef boieresc — chelner Iosif Naghiu : Valiza cu fluturi — Șandru , sculptor afemeiat István Nagy : Înainte de potop — Darkó Richard Nash : Omul care aduce ploaia — Noah , fiul lui H.C. Curry László Németh : Cei doi Bolyai — Farkas Bolyai Branislav Nušić : Doamna ministru — dr. Ninkovics , secretar Eugene O'Neill : Ulei — Keeney István Örkény : Familia Tót — maiorul Camil Petrescu : Jocul ielelor — Șerbu Saru-Sinești Dumitru Radu Popescu : Două ore de pace — Kahir John Boynton Priestley : Scandaloasa legătură dintre domnul Kettle și doamna Moon — George Kettle Jean Racine : Fedra — Tezeu Leonid Rahmanov : Bătrânețe zbuciumată — studentul II Reginald Rose: oameni furioși — juratul nr. 8 Edmond Rostand : Cyrano de Bergerac — contele de Guiche Hans Sachs : Tânărul venit din rai — student Friedrich Schiller : Don Carlos — Filip al II -lea , regele Spaniei Mihail Sebastian : Jocul de- a vacanța — domnul Bogoiu Mihail Sebastian : Ultima oră — lectorul universitar Alexandru Andronic William Shakespeare : A douăsprezecea noapte — clovn William Shakespeare : Îmblânzirea scorpiei — Lucentio / Tranio , valetul lui Lucentio William Shakespeare : Regele Lear — regele Lear William Shakespeare : Richard al III -lea — Rivers William Shakespeare : Romeo și Julieta — Lorenzo George Bernard Shaw : Discipolul diavolului — generalul Burgoyne George Bernard Shaw : Profesiunea doamnei Warren — Frank , fiul doamnei Warren / Praed George Bernard Shaw : Pigmalion — un domn Konstantin Simonov : Un flăcău din orașul nostru — Burmin Sofocle : Antigona — mesager András Sütő : Az álomkommand — Manó András Sütő : Bocet vesel pentru un fir de praf rătăcitor — predicatorul András Sütő : Formidabilul Ghedeon — Simeon András Sütő : O stea pe rug — Calvin / Miguel Servet Lajos Szabó : Refugiul — Kornél Lajos Szabó : Scuza — Sámuel Szatmárnémeti , profesor din Cluj János Székely : Minciuna milostivă — dr. Ákos Bálint Ernő Szép : Lila ákác — Angelus Papa Ernő Szép : Farmacia — domnul profesor Konstantin Treniov : Liceenii — Adamov Frații Tur : Casa cu storurile trase — secretar secund Frații Tur : Cui i se supune vremea — Sapin Ernő Urbán : Botezul focului — András Kapitány , țăran Gábor Vaszary : Diavolul nu doarme — contele Gedeon Boroghy Vsevolod Vișnevski : Tragedia optimistă — răgușitul Mihály Vörösmarty : Csongor și Tünde — savantul Oscar Wilde : Evantaiul doamnei Windermere — lordul Windermere Tennessee Williams : Noaptea iguanei — Jonathan Coffin ( Nonno ) Friedrich Wolf : Profesorul Mamlock — dr. Seidel , redactorul șef al ziarului Neues Tageblatt Regizor I.L. Caragiale : Conu Leonida față cu reacțiunea Anton Cehov : Jubileul Noel Coward : Flacăra Friedrich Dürrenmatt : Play Strindberg Georges Feydeau : O fată de la Maxim Carlo Goldoni : Slugă la doi stăpâni Boris Gorbatov : Tinerețea părinților — împreună cu Ferenc Tamás și Ottó Szabó Miklós Hubay – István Vas : Cele trei nopți ale unei povești de dragoste Benő Karácsony – Bálint Kisfalussy : Rățușca cea urâtă Frigyes Karinthy : Scaunul magic Alexandru Kirițescu : Gaițele William Somerset Maugham : Flacăra sacră Ferenc Molnár : Gardianul Luigi Pirandello : Șase personaje în cautarea unui autor Dumitru Radu Popescu : Acești îngeri triști Miklós Radnóti : Nici vântul nu mai bate pe aici Áron Tamási : Pasărea cântătoare Mihály Vörösmarty : Csongor și Tünde Tennessee Williams : Această casă se va dărâma Filmografie O mică întîmplare !— Albert Patkós , delegatul Sfatului Popular Raional Nincs idő ( Ungaria ,— Dániel Udvardi Álmodó ifjúság ( Ungaria ,— Simon Bauer Holnap lesz fácán ( Ungaria ,— István Pintea— guvernatorul Transilvaniei Apám néhány boldog éve ( Ungaria ,— János Török Buzduganul cu trei peceți— cardinalul Malaspina Naplemente délben ( Ungaria ,— doctorul Tamás Ítélet után ( Ungaria , Rug și flacără— gen . György Klapka , comandantul revoluționarilor maghiari Anna ( Ungaria ,— Monsieur Aubier Vörös vurstli ( film TV , Ungaria ,— Blau A három nővér ( „ Trei surori ” , Ungaria ,— Ferapont Ábel a rengetegben ( Ungaria–România ,— Páter Gvárdián Köd ( film TV , Ungaria ,— doctorul Vendredi noir ( Csendélet , film TV , Ungaria–Franța,— dr. Ákos Kardos New Buda ( film TV , Ungaria ,— Ferenc Pulszky Retúr ( Ungaria ,— Lukács A nagy fejedelem ( film TV , Ungaria ,— primarul In memoriam Mándy Iván ( film documentar , Ungaria , Színészfejedelem ( „ Prințul actorilor ” , film portret TV , Ungaria ,— propriul rol Pejkó ( Ungaria ,— bunicul Distincții titlul de Artist Emerit al Republicii Populare Romîne „ pentru merite deosebite în activitatea desfășurată în domeniul teatrului , muzicii , artelor plastice și cinematografiei ” ( prin Decretul nr.dinaugustal Consiliului de Stat al Republicii Populare Române ) Ordinul Meritul Cultural clasa a II-a„ pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice ” Crucea de Ofițer a Ordinului de Merit al Republicii Ungare Ordinul național „ Steaua României ” în grad de Ofițerdecembrie„ pentru realizări artistice remarcabile și pentru promovarea culturii , de Ziua Națională a României ” Note Bibliografie Éva Máthé , Lohinszky . Életinterjú , prefață de András Sütő , Ed. Polis , Cluj-Napoca , seria Prospero könyvei , Elhunyt Lohinszky Loránd , marosvásárhelyi.info Legături externe Lorand Lohinszky la Cinemagia Nașteri în Nașteri peiulie Decese în Decese peiunie Maghiari din România Clujeni Târgumureșeni Actori maghiari Actori români Artiști maghiari români Artiști emeriți ai Republicii Populare Romîne și ai Republicii Socialiste România Decorați cu Ordinul Steaua României Decorați cu Ordinul Meritul Cultural