Boris Holban
Boris Holban (), născut Baruch Bruhman și cunoscut și sub numele conspirative de Roger și Olivier, a fost un comunist român de origine evreiască, organizatorul și conducătorul militar al grupului de rezistenți  care a activat în Paris în perioada 1942-1944.

Biografie
Baruch Bruhman s-a născut în 1908 în Atachi, sat aflat atunci în regiunea Cernăuți a guberniei Basarabia din Imperiul Rus.

În 1929 a aderat la Partidul Comunist Român, regiunea Hotin aflându-se în componența României ca urmare a Unirii Basarabiei cu România. Pentru acțiunile desfășurate a fost arestat și condamnat la 6 ani de închisoare, fiind însă amnistiat în 1932. A părăsit România în 1937 cu intenția de a se angaja în Brigăzile Internaționale pentru a lupta în Spania, trecând mai întâi prin Cehoslovacia și ajungând în vara lui 1938 în Franța. Datorită hotărârii guvernului spaniol din septembrie 1938 de a retrage Brigăzile Internaționale de la câmpurile de luptă, a rămas la Paris unde a militat în grupul de limbă română al organizației Main-d’œuvre immigrée (MOI). În 1939 s-a angajat în armata franceză, fiind repartizat la un regiment de voluntari străini. A fost luat prizonier de germani fiind închis în fortăreața de la Metz de unde a evadat cu ajutorul unei călugărițe,  (1891 - 1944), care organizase o rețea pentru a ajuta evadarea și refugierea în Franța a prizonierilor de război. 
 
Ajuns la Paris, Bruhman a recrutat luptători antifasciști organizând în martie 1942 grupul parizian FTP-MOI, prin fuziunea cu Organizația Specială a Mâinii de lucru Imigrante (Organisation Spéciale – OS-MOI) condusă de . Acest grup a desfășurat numeroase acțiuni împotriva ocupanților germani precum sabotaje și atacuri împotriva militarilor germani izolați sau în grupuri. Fiind în dezacord cu direcția Partidul Comunist Francez care cerea intensficarea acțiunilor, Bruhman  a fost demis de la condurea grupului în iulie 1943, fiind înlocuit de .

Ca urmare a asasinării, pe 28 septembrie 1943, a generalului SS , șeful biroului pentru Franța al  (în ), acțiunile realizate de Poliția franceză pentru identificare rezistenților s-au intensificat, astfel încât până la mijlocul lunii noiembrie au fost arestați 68 de membri ai organizației (printre care și cei cunoscuți sub numele de grupul .

Ca urmare a acestor arestări, Bruhman a revenit la conducerea militară a grupului, din noiembrie 1943 până la eliberarea Parisului, în august 1944, când a fost numit comandant al Batalionului 51/22 format din voluntari străini. După terminarea celui de-al Doilea Război Mondial, la sugestia conducătorilor Partidului Comunist Francez, s-a întors în România, unde a fost ridicat la gradul de general și a ocupat diferite funcții în armată. În această perioadă și-a schimbă numele în Boris Holban. În 1950, în perioada epurărilor, a fost demis din armată și trimis ca inginer într-o fabrică de textile, domeniu în care a lucrat până la ieșirea la pensie în 1970.

În 1979 a obținut o viză turistică pentru SUA pentru a-și vizita frații care erau stabiliți acolo, cu care ocazie a vizitat și Franța. În 1984 s-a instalat definitiv în Franța, obținând naturalizarea zece ani mai târziu. După reîntoarcerea sa în Franța o polemică a agitat istoricii care studiau rezistența franceză, polemică la care a participat și Meliné Manuchian, privind responsabilitatea lui Holban în capturarea și executarea grupului Manuchian, acuzații pe care acesta le-a respins în cartea de memorii Testament publicată în 1989. În 1999 a publicat o altă carte dedicată sorei Hélène.

Boris Holban a murit la 27 iunie 2004 și a fost înmormântat la cimitirul din Bagneux.

Decorații
La 8 mai 1994, cu ocazia festivitatilor de comemorare a victoriei împotriva Germaniei hitleriste, Boris Holban a fost numit cavaler al Ordinului Legiunii de onoare de către președintele Franței François Mitterand.

Cărți publicate
 Boris Holban, Testament, Calmann-Lévy, Paris, 1989, ISBN 978-2702117781, 324 pagini
 Boris Holban, Hélène Studler, la passeuse de liberté; la vie héroïque d'une religieuse, grande patriote et grande résistante messine, Gérard Klopp Editeur, 1999, ISBN 9782911992353, 95 pagini

Note

Bibliografie
 Christophe Forcari, Mort d'un des derniers FTP-MOI, Liberation, 1 iulie 2004
 Blaise de Chabalier,  Stéphane Courtois : «Manouchian fut une erreur de casting», Le Figaro, 16 septembrie 2009
 Articolul Holban Boris, Encyclopaedia Universalis, versiunea on-line
 Denis Peschanski, Des étrangers dans la résistance, Les Editions de l’Atelier, 2002, ISBN  9782708236127, 126 pagini

Vezi și
 Rezistența franceză
 Olga Bancic

Legături externe 

 Stelian Tănase, O poveste fără eroi, pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase
 Stelian Tănase, Afișul roșu, pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase
 Stelian Tănase, Olga Bancic, pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase
 Pagina „Boris Holban” pe situl U.E.V.A.C.J.-E.A. (Union des Engagés Volontaires Anciens Combattants Juifs 1939 - 1945 leurs Enfants et Amis)

Nașteri în 1908
Decese în 2004
Decese pe 27 iunie
Comuniști români
Decorați cu Legiunea de Onoare
Evrei români
Generali români
Români membri ai Rezistenței franceze
Oameni din Otaci
Membri ai Partidului Comunist Român
Boris Holban ( ) , născut Baruch Bruhman și cunoscut și sub numele conspirative de Roger și Olivier , a fost un comunist român de origine evreiască , organizatorul și conducătorul militar al grupului de rezistenți care a activat în Paris în perioada Biografie Baruch Bruhman s- a născut înîn Atachi , sat aflat atunci în regiunea Cernăuți a guberniei Basarabia din Imperiul Rus . Îna aderat la Partidul Comunist Român , regiunea Hotin aflându -se în componența României ca urmare a Unirii Basarabiei cu România . Pentru acțiunile desfășurate a fost arestat și condamnat laani de închisoare , fiind însă amnistiat în A părăsit România încu intenția de a se angaja în Brigăzile Internaționale pentru a lupta în Spania , trecând mai întâi prin Cehoslovacia și ajungând în vara luiîn Franța . Datorită hotărârii guvernului spaniol din septembriede a retrage Brigăzile Internaționale de la câmpurile de luptă , a rămas la Paris unde a militat în grupul de limbă română al organizației Main-d’œuvre immigrée ( MOI ) . Îns- a angajat în armata franceză , fiind repartizat la un regiment de voluntari străini . A fost luat prizonier de germani fiind închis în fortăreața de la Metz de unde a evadat cu ajutorul unei călugărițe , - care organizase o rețea pentru a ajuta evadarea și refugierea în Franța a prizonierilor de război . Ajuns la Paris , Bruhman a recrutat luptători antifasciști organizând în martiegrupul parizian FTP-MOI , prin fuziunea cu Organizația Specială a Mâinii de lucru Imigrante ( Organisation Spéciale – OS-MOI ) condusă de \ . Acest grup a desfășurat numeroase acțiuni împotriva ocupanților germani precum sabotaje și atacuri împotriva militarilor germani izolați sau în grupuri . Fiind în dezacord cu direcția Partidul Comunist Francez care cerea intensficarea acțiunilor , Bruhman a fost demis de la condurea grupului în iulie fiind înlocuit de \ . Ca urmare a asasinării , peseptembrie a generalului SS , șeful biroului pentru Franța al ( în ) , acțiunile realizate de Poliția franceză pentru identificare rezistenților s- au intensificat , astfel încât până la mijlocul lunii noiembrie au fost arestațide membri ai organizației ( printre care și cei cunoscuți sub numele de grupul \ . Ca urmare a acestor arestări , Bruhman a revenit la conducerea militară a grupului , din noiembriepână la eliberarea Parisului , în august când a fost numit comandant al Batalionului22 format din voluntari străini . După terminarea celui de- al Doilea Război Mondial , la sugestia conducătorilor Partidului Comunist Francez , s- a întors în România , unde a fost ridicat la gradul de general și a ocupat diferite funcții în armată . În această perioadă și- a schimbă numele în Boris Holban . În în perioada epurărilor , a fost demis din armată și trimis ca inginer într- o fabrică de textile , domeniu în care a lucrat până la ieșirea la pensie în Îna obținut o viză turistică pentru SUA pentru a -și vizita frații care erau stabiliți acolo , cu care ocazie a vizitat și Franța . Îns- a instalat definitiv în Franța , obținând naturalizarea zece ani mai târziu . După reîntoarcerea sa în Franța o polemică a agitat istoricii care studiau rezistența franceză , polemică la care a participat și Meliné Manuchian , privind responsabilitatea lui Holban în capturarea și executarea grupului Manuchian , acuzații pe care acesta le- a respins în cartea de memorii Testament publicată în Îna publicat o altă carte dedicată sorei Hélène . Boris Holban a murit laiunieși a fost înmormântat la cimitirul din Bagneux . Decorații Lamai cu ocazia festivitatilor de comemorare a victoriei împotriva Germaniei hitleriste , Boris Holban a fost numit cavaler al Ordinului Legiunii de onoare de către președintele Franței François Mitterand . Cărți publicate Boris Holban , Testament , Calmann-Lévy , Paris , ISBNpagini Boris Holban , Hélène Studler , la passeuse de liberté ; la vie héroïque d'une religieuse , grande patriote et grande résistante messine , Gérard Klopp Editeur , ISBNpagini Note Bibliografie Christophe Forcari , Mort d'un des derniers FTP-MOI , Liberation,iulie Blaise de Chabalier , Stéphane Courtois \ : «Manouchian fut une erreur de casting » , Le Figaro,septembrie Articolul Holban Boris , Encyclopaedia Universalis , versiunea on -line Denis Peschanski , Des étrangers dans la résistance , Les Editions de l’Atelier , ISBN pagini Vezi și Rezistența franceză Olga Bancic Legături externe Stelian Tănase , O poveste fără eroi , pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase Stelian Tănase , Afișul roșu , pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase Stelian Tănase , Olga Bancic , pagină la rubrica București strict secret pe situl Stelian Tănase Pagina „ Boris Holban” pe situl U.E.V.A.C.J.-E.A. ( Union des Engagés Volontaires Anciens Combattants Juifs-leurs Enfants et Amis ) Nașteri în Decese în Decese peiunie Comuniști români Decorați cu Legiunea de Onoare Evrei români Generali români Români membri ai Rezistenței franceze Oameni din Otaci Membri ai Partidului Comunist Român