Perioada arhaică în Grecia
Perioada arhaică în Grecia (800 î.Hr.– 480 î.Hr.) a fost epoca ce a urmat după Era "întunecată" a Greciei. În aceastǎ perioadǎ  asistǎm la consolidarea polisurilor (sau orașelor-state) și fondarea coloniilor, și desigur, la debutul filosofiei, teatrului grec (care s-a format în timpul Dionisiei) și poeziilor scrise, care apar odatǎ cu reapariția limbii scrise, pierdute în epoca Întunecatǎ.  
Perioada arhaică definește o revoluție structuralǎ, o creștere bruscă a populației și a bunurilor materiale care au avut loc în jurul anului 750 î.Hr., precum și "revoluția intelectuală" a Greciei clasice. 
Sfârșitul arhaismului are loc în 480 î.Hr. când Xerxes I a invadat Grecia. 
Creșterea bruscă a populației de la începutul perioadei  arhaice a adus cu sine construirea  noilor orașe și extinderea centrelor de populație . Perioada arhaică este, de asemenea, caracterizatǎ prin răspândirea coloniilor de-a lungul coastelor Mării Mediterane și Mării Negre , care a început în aproximativ 800 î.Hr. Motivul   acestui fenomen este descris de autori greci ca fiind  stenochoria, sau "lipsa de teren", dar, în practică, a fost cauzată de un număr mare de motive, cum ar fi rivalitatea între grupurile politice, dorința de aventură, expatriere, căutarea de oportunități comerciale  etc.

Consolidarea polisurilor
Grecia micenianǎ din epoca bronzului a fost împărțitǎ în regate , fiecare conținând câte un teritoriu și o populație distribuitǎ în ambele orașe mici și moșii mari deținute de nobilime  . Fiecare regat era condus de un rege autoritar cu  drept divin  ca urmaș al unui  strămoș eroic care  conducea de la un palat situat într-o cetate , sau din  Acropole. În timpul evului întunecat , palatele, regii  și moșiile au dispărut , populația a scăzut , orașele au fost abandonate sau au devenit sate și ruine ,   guvernarea descentralizatǎ    fiind deținutǎ de oficiali minori pe o structură tribală .

Până la mijlocul secolului al VIII-lea î.Hr.  structura socială se afla sub o presiune imensă și polisurile riscau sǎ intre în colaps.

Agricultorii greci trăiau   un stil de viață de subzistență. Hesiod a scris  cǎ un fermier grec arhaic  putea să   împrumute produse de la vecinii săi . Imposibilitatea de a plăti înapoi aceste bunuri   putea duce la pierderea fermei    sau înrobirea acestuia . Având în vedere creșterea bruscă a populației , terenuri arabile erau întotdeauna limitate  și insuficiente pentru a sprijini toate persoanele din Grecia . În 750-600 î.en.,   Grecia a fost marcatǎ de foamete la scară largă , și în  600 î.en. , aproape toți    fermierii din Atena au fost deposedați de proprietățile   și au lucrat ca sclavi.

 Aristoi  , familiile aristocratice , au fost în mod constant în competiție reciprocă  pentru a câștiga teritoriu , bani , sau statut .

Colonizarea

Ca  reacție la suprapopulare, problemele economice și creșterea tensiunilor politice în Grecia între 750 și 600 î.en., mulți greci au părăsit Grecia continentalǎ  pentru a stabili noi colonii. Unii au emigrat pentru a  scăpa de tensiuni, în timp ce alții au fost trimiși în calitate de exilați. Orice expediție  consta  din aproximativ 100-200 de persoane, mai ales tineri care erau conduși de către un grec nobil, pentru a obține mai multă putere și în căutarea de  bogăție în afara Greciei. Un cetățean care a părăsit Grecia pentru a merge la unul dintre aceste colonii a renunțat la cetățenia greacă în schimbul cetățeniei în noua colonie.

Aceste colonii au fost stabilite la  scară largă, și au apărut în  sudul Italiei, Sicilia, Sardinia, Corsica, pe coasta sudului Franței, coasta spaniolă de est, coasta Mării Negre  și Cipru. Aceste colonii nu erau provincii ale polisurilor din care  proveneau, erau orașe independente în întregime fațǎ de polisul-mamă din Grecia. Relațiile dintre coloniile grecești și populațiile indigene din țările în care guvernau s-au amestecat - unele culturi  au menținut relații armonioase,  altele au fost cucerite și înrobite de către greci. O consecință importantă a colonizării grecești a fost răspândirea  culturii grecești, religiei și artei de-a lungul Mediteranei.

Regimurile politice
Succesul excepțional  al colonizǎrii  în bazinul Mediteranei  s-a desfǎșurat   în armonie cu   consolidarea polisurilor  grecești în coeziva orașelor-state cu ordine socială și politică. Acest proces a fost întrerupt frecvent între secolele VII și VI î.en. de către numeroși aristocrați.  Tiranii (ce semnifică "conducător al polisului"), au avut tendinta de a configura dictaturi în polisuri,  ridica armate, și   ataca alte polisuri ca  să-și extindă influența. Tiranii nu au fost reformatori sociali, dar în timp ce guvernau au fost forțați să emită legi și sǎ arbitreze disputele. Dezgustul în creștere al grecilor fațǎ de  tirani a condus la crearea unor sisteme alternative de auto-guvernare, care în cele din urmă a condus la   democrația atenianǎ. Tiraniile nu au fost urmate direct de democrații pure, cu toate acestea, comportamentul lor a creat voința politică printre greci de a dezvolta un sistem mai eficient și echitabil de guvernare.

Arta

Arhitectura

Sculptura în perioada arhaică
Timp de aproximativ jumătate de mileniu (până la începutul perioadei arhaice) sculptura vechilor greci a avut dimensiuni reduse și era realizată în cea mai mare parte din lemn.Chiar și în acestă perioadă timpurie se observă preocuparea grecilor pentru proporție și armonie.Cea mai mare parte a statuetelor din această perioadă este caracterizată de prezența unor siluete umane care prezentau chipul uman cu ochii ușor supradimensionați și cu un zâmbet permanent numit "surâs arhaic".Siluetele de gen masculin se numesc "Apolloni" iar cele de gen feminin "Kore".

  Odată cu debutul perioadei arhaice grecii încep sa realizeze si sculpturi și basoreliefuri din piatră și marmură.În general ei sunt preocupați de redarea din ce în ce fidelă a trupui și a fizionomiei umane.

  Către sfârșitul perioadei arhaice grecii ajung sa reprezinte trupul uman în mărime naturală începând chiar să creeze compoziții cu mai multe personaje în posturi și dinamici diverse. Exemple : Moscoforul (cărătorul de miel)Cvadrica (conducătorul de car de război) Tiranoctori (ucigașii de tirani).Având în vedere aceste evoluții accelerate tehnica sculpturală cetățenii ajung să estimeze în mod deosebit  sculptura numindu-i cetățeni-artiști sau geometrii.

Ceramica

Conflictele

Note

Bibliografie
 Pomeroy, Sarah (2009). A Brief History of Ancient Greece. Oxford New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-539267-8.
 Richter, Gisela M.A. (1963). A Handbook of Greek Art: Third Edition Newly Revised. Phaidon Publishers Inc.
 Snodgrass, Anthony (1980). Archaic Greece: The Age of Experiment. London Melbourne Toronto: J M Dent & Sons Ltd. ISBN 0-460-04338-2.
 Watson, Owen (1976). Owen Watson, ed. Longman modern English dictionary. Longman. ISBN 978-0-582-55512-9.
 George Grote, J. M. Mitchell, Max Cary, Paul Cartledge, A History of Greece: From the Time of Solon to 403 B.C., Routledge, 2001. ISBN 0-415-22369-5

Legături externe
 Archaic period: society, economy, politics, culture — The Foundation of the Hellenic World
 The Archaic Period of Greek Art – Columbia Electronic Encyclopedia
 Ancient Greece: The Archaic Period — by Richard Hookero

Grecia antică
Civilizații
Perioada arhaică în Greciaî.Hr.–î.Hr. ) a fost epoca ce a urmat după Era " întunecată " a Greciei . În aceastǎ perioadǎ asistǎm la consolidarea polisurilor ( sau orașelor-state ) și fondarea coloniilor , și desigur , la debutul filosofiei , teatrului grec ( care s- a format în timpul Dionisiei ) și poeziilor scrise , care apar odatǎ cu reapariția limbii scrise , pierdute în epoca Întunecatǎ . Perioada arhaică definește o revoluție structuralǎ , o creștere bruscă a populației și a bunurilor materiale care au avut loc în jurul anuluiî.Hr. , precum și " revoluția intelectuală " a Greciei clasice . Sfârșitul arhaismului are loc înî.Hr. când Xerxes I a invadat Grecia . Creșterea bruscă a populației de la începutul perioadei arhaice a adus cu sine construirea noilor orașe și extinderea centrelor de populație \ . Perioada arhaică este , de asemenea , caracterizatǎ prin răspândirea coloniilor de- a lungul coastelor Mării Mediterane și Mării Negre , care a început în aproximativî.Hr . Motivul acestui fenomen este descris de autori greci ca fiind stenochoria , sau " lipsa de teren " , dar , în practică , a fost cauzată de un număr mare de motive , cum ar fi rivalitatea între grupurile politice , dorința de aventură , expatriere , căutarea de oportunități comerciale etc . Consolidarea polisurilor Grecia micenianǎ din epoca bronzului a fost împărțitǎ în regate , fiecare conținând câte un teritoriu și o populație distribuitǎ în ambele orașe mici și moșii mari deținute de nobilime \ . Fiecare regat era condus de un rege autoritar cu drept divin ca urmaș al unui strămoș eroic care conducea de la un palat situat într- o cetate , sau din Acropole . În timpul evului întunecat , palatele , regii și moșiile au dispărut , populația a scăzut , orașele au fost abandonate sau au devenit sate și ruine , guvernarea descentralizatǎ fiind deținutǎ de oficiali minori pe o structură tribală \ . Până la mijlocul secolului al VIII -lea î.Hr. structura socială se afla sub o presiune imensă și polisurile riscau sǎ intre în colaps . Agricultorii greci trăiau un stil de viață de subzistență . Hesiod a scris cǎ un fermier grec arhaic putea să împrumute produse de la vecinii săi \ . Imposibilitatea de a plăti înapoi aceste bunuri putea duce la pierderea fermei sau înrobirea acestuia \ . Având în vedere creșterea bruscă a populației , terenuri arabile erau întotdeauna limitate și insuficiente pentru a sprijini toate persoanele din Grecia \ . Înî.en. , Grecia a fost marcatǎ de foamete la scară largă , și în î.en. , aproape toți fermierii din Atena au fost deposedați de proprietățile și au lucrat ca sclavi . Aristoi , familiile aristocratice , au fost în mod constant în competiție reciprocă pentru a câștiga teritoriu , bani , sau statut \ . Colonizarea Ca reacție la suprapopulare , problemele economice și creșterea tensiunilor politice în Grecia întreșiî.en. , mulți greci au părăsit Grecia continentalǎ pentru a stabili noi colonii . Unii au emigrat pentru a scăpa de tensiuni , în timp ce alții au fost trimiși în calitate de exilați . Orice expediție consta din aproximativde persoane , mai ales tineri care erau conduși de către un grec nobil , pentru a obține mai multă putere și în căutarea de bogăție în afara Greciei . Un cetățean care a părăsit Grecia pentru a merge la unul dintre aceste colonii a renunțat la cetățenia greacă în schimbul cetățeniei în noua colonie . Aceste colonii au fost stabilite la scară largă , și au apărut în sudul Italiei , Sicilia , Sardinia , Corsica , pe coasta sudului Franței , coasta spaniolă de est , coasta Mării Negre și Cipru . Aceste colonii nu erau provincii ale polisurilor din care proveneau , erau orașe independente în întregime fațǎ de polisul-mamă din Grecia . Relațiile dintre coloniile grecești și populațiile indigene din țările în care guvernau s- au amestecat - unele culturi au menținut relații armonioase , altele au fost cucerite și înrobite de către greci . O consecință importantă a colonizării grecești a fost răspândirea culturii grecești , religiei și artei de- a lungul Mediteranei . Regimurile politice Succesul excepțional al colonizǎrii în bazinul Mediteranei s- a desfǎșurat în armonie cu consolidarea polisurilor grecești în coeziva orașelor-state cu ordine socială și politică . Acest proces a fost întrerupt frecvent între secolele VII și VI î.en. de către numeroși aristocrați . Tiranii ( ce semnifică " conducător al polisului " ) , au avut tendinta de a configura dictaturi în polisuri , ridica armate , și ataca alte polisuri ca să -și extindă influența . Tiranii nu au fost reformatori sociali , dar în timp ce guvernau au fost forțați să emită legi și sǎ arbitreze disputele . Dezgustul în creștere al grecilor fațǎ de tirani a condus la crearea unor sisteme alternative de auto-guvernare , care în cele din urmă a condus la democrația atenianǎ . Tiraniile nu au fost urmate direct de democrații pure , cu toate acestea , comportamentul lor a creat voința politică printre greci de a dezvolta un sistem mai eficient și echitabil de guvernare . Arta Arhitectura Sculptura în perioada arhaică Timp de aproximativ jumătate de mileniu ( până la începutul perioadei arhaice ) sculptura vechilor greci a avut dimensiuni reduse și era realizată în cea mai mare parte din lemn.Chiar și în acestă perioadă timpurie se observă preocuparea grecilor pentru proporție și armonie.Cea mai mare parte a statuetelor din această perioadă este caracterizată de prezența unor siluete umane care prezentau chipul uman cu ochii ușor supradimensionați și cu un zâmbet permanent numit " surâs arhaic " .Siluetele de gen masculin se numesc " Apolloni " iar cele de gen feminin " Kore " . Odată cu debutul perioadei arhaice grecii încep sa realizeze si sculpturi și basoreliefuri din piatră și marmură. În general ei sunt preocupați de redarea din ce în ce fidelă a trupui și a fizionomiei umane . Către sfârșitul perioadei arhaice grecii ajung sa reprezinte trupul uman în mărime naturală începând chiar să creeze compoziții cu mai multe personaje în posturi și dinamici diverse . Exemple \ : Moscoforul ( cărătorul de miel)Cvadrica ( conducătorul de car de război ) Tiranoctori ( ucigașii de tirani ) .Având în vedere aceste evoluții accelerate tehnica sculpturală cetățenii ajung să estimeze în mod deosebit sculptura numindu -i cetățeni-artiști sau geometrii . Ceramica Conflictele Note Bibliografie Pomeroy , Sarah A Brief History of Ancient Greece . Oxford New York : Oxford University Press . ISBN19-539267-8 . Richter , Gisela M.A. A Handbook of Greek Art : Third Edition Newly Revised . Phaidon Publishers Inc . Snodgrass , Anthony Archaic Greece : The Age of Experiment . London Melbourne Toronto : J M Dent & Sons Ltd. ISBN04338-2 . Watson , Owen Owen Watson , ed . Longman modern English dictionary . Longman . ISBN582-55512-9 . George Grote , J. M. Mitchell , Max Cary , Paul Cartledge , A History of Greece : From the Time of Solon toB.C. , Routledge , ISBN22369-5 Legături externe Archaic period : society , economy , politics , culture — The Foundation of the Hellenic World The Archaic Period of Greek Art – Columbia Electronic Encyclopedia Ancient Greece : The Archaic Period — by Richard Hookero Grecia antică Civilizații