Godefroi I de Leuven
Godefroi I (supranumit cel Bărbos, cel Curajos sau cel Mare) (n. cca. 1060 – 25 ianuarie 1139) a fost landgraf de Brabant și conte de Bruxelles și de Leuven (Louvain) de la 1095 până la moarte, precum și duce de Lotharingia (ca Godefroi al V-lea sau al VI-lea) între 1106 și 1129. De asemenea, el a fost și markgraf de Anvers începând din 1106.

Biografie
Godefroi a fost fiul contelui Henric al II-lea de Leuven și al unei contese numite Adela. El a succedat fratelui său Henric al III-lea din 1095. El a intrat mai întâi în conflict cu episcopul Otbert de Liège, pentru stăpânirea asupra comitatului de Brunengeruz, asupra căruia amândoi emiteau pretenții. În 1099, împăratul Henric al IV-lea a distribuit comitatul în dispută către episcop, care l-a încredințat contelui Albert al III-lea de Namur. Godefroi a mediat apoi o dispută între Henric al III-lea de Luxemburg și contele Arnold I de Loon, asupra numirii abatelui de Sint-Truiden.

Godefroi s-a aflat în grațiile împăratului și a apărat interesele acestuia în Lorena. În 1102, el s-a opus contelui Robert al II-lea de Flandra, care invadase Cambraisis. După moartea împăratului Henric al IV-lea în 1106, fiul și succesorul acestuia, Henric al V-lea, care se aflse în stare de rebeliune față de tatăl său, a luat hotărârea de a se răzbuna pe susținătorii tatălui său. Ducele Henric de Lotharingia a fost aruncat în închisoare, iar ducatul său confiscat și acordat lui Godefroi. După ce Henric a reușit să evadeze din închisoare, el a încercat să recupereze ducatul și a capturat Aachen, însă în cele din urmă a eșuat în tentativa sa.

În 1114, în timpul rupturii dintre împărat și papa Pascal al II-lea, Godefroi s-a aflat la conducerea revoltei din Germania. În 1118, împăratul și ducele s-au reconciliat. În 1119, contele Balduin al VII-lea de Flandra a murit fără a avea moștenitor, iar Flandra a fost disputat între diferiți pretendenți, dintre care unul, Guillaume de Ypres, se căsătorise cu o nepoată a celei de a doua soții a lui Godefroi. Ca urmare, Godefroi i-a acordat susținerea lui Guillaume, însă nu a reușit să îl impună la conducerea Flandrei, care a revenit lui Carol cel Bun. De asemenea, în același an a murit și episcopul Otbert. Doi candidați au fost aleși simultan pentru a-l înlocui, iar Godefroi s-a aflat din nou în tabăra celui învins.

Ca urmare a căsătoriei fiicei sale, Adeliza cu regele Henric I al Angliei, care era totodată și socrul împăratului, Godefroi și-a sporit prestigiul. Cu toate acestea, Henric al V-lea a murit în 1125, iar Godefroi l-a sprijinit pe Conrad al III-lea, din familia Hohenstaufen și duce de Franconia, împotriva lui Lothar de Supplinburg. În cele din urmă, Lothar a fost cel ales, drept pentru care noul împărat a retras Lotharingia Inferioară de sub stăpânirea lui Godefroi și l-a încredințat lui Waleran al II-lea de Limburg, fiul lui Henric, care fusese deposedat de către Henric al V-lea în 1106. Cu toate acestea, Godefroi a păstrat stăpânirea asupra markgrafatului de Anvers și și-a menținut titlul ducal (care va deveni în 1183 Ducatul de Brabant).

După asasinarea lui contelui Carol cel Bun de Flandra din 1127, succesiunea flamandă a constituit din nou obiect de dispută. Guillaume Clito a avut câștig de cauză, însă s-a confruntat curând cu o serie de revolte. Godefroi a intervenit în favoarea lui Theodoric de Alsacia, care a reușit să se impună împotriva lui Clito. Godefroi a continuat să se afle în război cu Liège și cu orașul Namur.

Godefroi și-a petrecut ultimii ani de viață în abația din Affligem. El a murit la o vârstă înaintată și a fost înmormântat în biserica acestei abații.

Familie și copii
Godefroi s-a căsătorit cu Ida de Namur, nepoată a marchizului Otto al II-lea de Namur cu Adelaida de Namur, cu care a avut mai mulți copii:

 Adeliza (n. 1103 – d. 23 aprilie 1151), căsătorită cu regele Henric I al Angliei, iar apoi cu Guillaume d'Aubigny, earl de Arundel (n. 1109 – d. înainte de 1151).
 Godefroi (n. 1107 – d. 13 June 1142), succesorul desemnat, devenit duce de Lotharingia Inferioară, landgraf de Brabant, conte de Bruxelles și de Leuven; căsătorit cu Lutgardis de Sulzbach, fiica lui Berengar I de Sulzbach.
 Clarissa (d. 1140).
 Henric (d. 1141, Affligem), călugăr.
 Ida (d. 1162), căsătorită cu contele Arnold al II-lea de Cleves (d. 1147).

Ulterior, Godefroi s-a căsătorit cu Clementia de Burgundia, cu care l-a avut ca urmaș pe:

 Josseline de Leuven (d. 1180); căsătorit cu Agnes

Surse
Collins's Peerage of England, ed. S.E. Brydges IX vols, Londra, 1812.
Académie royale de Belgique, Biographie Nationale, v. 7, Brussels, 1883.

Decese în 1139
Istoria Lorenei
Istoria Belgiei
Godefroi I ( supranumit cel Bărbos , cel Curajos sau cel Mare ) ( n. cca. –ianuariea fost landgraf de Brabant și conte de Bruxelles și de Leuven ( Louvain ) de lapână la moarte , precum și duce de Lotharingia ( ca Godefroi al V -lea sau al VI -lea ) întreși De asemenea , el a fost și markgraf de Anvers începând din Biografie Godefroi a fost fiul contelui Henric al II -lea de Leuven și al unei contese numite Adela . El a succedat fratelui său Henric al III -lea din El a intrat mai întâi în conflict cu episcopul Otbert de Liège , pentru stăpânirea asupra comitatului de Brunengeruz , asupra căruia amândoi emiteau pretenții . În împăratul Henric al IV -lea a distribuit comitatul în dispută către episcop , care l- a încredințat contelui Albert al III -lea de Namur . Godefroi a mediat apoi o dispută între Henric al III -lea de Luxemburg și contele Arnold I de Loon , asupra numirii abatelui de Sint-Truiden . Godefroi s- a aflat în grațiile împăratului și a apărat interesele acestuia în Lorena . În el s- a opus contelui Robert al II -lea de Flandra , care invadase Cambraisis . După moartea împăratului Henric al IV -lea în fiul și succesorul acestuia , Henric al V-lea , care se aflse în stare de rebeliune față de tatăl său , a luat hotărârea de a se răzbuna pe susținătorii tatălui său . Ducele Henric de Lotharingia a fost aruncat în închisoare , iar ducatul său confiscat și acordat lui Godefroi . După ce Henric a reușit să evadeze din închisoare , el a încercat să recupereze ducatul și a capturat Aachen , însă în cele din urmă a eșuat în tentativa sa . În în timpul rupturii dintre împărat și papa Pascal al II -lea , Godefroi s- a aflat la conducerea revoltei din Germania . În împăratul și ducele s- au reconciliat . În contele Balduin al VII -lea de Flandra a murit fără a avea moștenitor , iar Flandra a fost disputat între diferiți pretendenți , dintre care unul , Guillaume de Ypres , se căsătorise cu o nepoată a celei de a doua soții a lui Godefroi . Ca urmare , Godefroi i- a acordat susținerea lui Guillaume , însă nu a reușit să îl impună la conducerea Flandrei , care a revenit lui Carol cel Bun . De asemenea , în același an a murit și episcopul Otbert . Doi candidați au fost aleși simultan pentru a - l înlocui , iar Godefroi s- a aflat din nou în tabăra celui învins . Ca urmare a căsătoriei fiicei sale , Adeliza cu regele Henric I al Angliei , care era totodată și socrul împăratului , Godefroi și- a sporit prestigiul . Cu toate acestea , Henric al V-lea a murit în iar Godefroi l- a sprijinit pe Conrad al III -lea , din familia Hohenstaufen și duce de Franconia , împotriva lui Lothar de Supplinburg . În cele din urmă , Lothar a fost cel ales , drept pentru care noul împărat a retras Lotharingia Inferioară de sub stăpânirea lui Godefroi și l- a încredințat lui Waleran al II -lea de Limburg , fiul lui Henric , care fusese deposedat de către Henric al V -lea în Cu toate acestea , Godefroi a păstrat stăpânirea asupra markgrafatului de Anvers și și- a menținut titlul ducal ( care va deveni înDucatul de Brabant ) . După asasinarea lui contelui Carol cel Bun de Flandra din succesiunea flamandă a constituit din nou obiect de dispută . Guillaume Clito a avut câștig de cauză , însă s- a confruntat curând cu o serie de revolte . Godefroi a intervenit în favoarea lui Theodoric de Alsacia , care a reușit să se impună împotriva lui Clito . Godefroi a continuat să se afle în război cu Liège și cu orașul Namur . Godefroi și- a petrecut ultimii ani de viață în abația din Affligem . El a murit la o vârstă înaintată și a fost înmormântat în biserica acestei abații . Familie și copii Godefroi s- a căsătorit cu Ida de Namur , nepoată a marchizului Otto al II -lea de Namur cu Adelaida de Namur , cu care a avut mai mulți copii : Adeliza ( n.– d.aprilie căsătorită cu regele Henric I al Angliei , iar apoi cu Guillaume d'Aubigny , earl de Arundel ( n.– d. înainte de Godefroi ( n.– d.June succesorul desemnat , devenit duce de Lotharingia Inferioară , landgraf de Brabant , conte de Bruxelles și de Leuven ; căsătorit cu Lutgardis de Sulzbach , fiica lui Berengar I de Sulzbach . Clarissa ( d . Henric ( d . Affligem ) , călugăr . Ida ( d . căsătorită cu contele Arnold al II -lea de Cleves ( d . Ulterior , Godefroi s- a căsătorit cu Clementia de Burgundia , cu care l- a avut ca urmaș pe : Josseline de Leuven ( d. căsătorit cu Agnes Surse Collins's Peerage of England , ed . S.E. Brydges IX vols , Londra , Académie royale de Belgique , Biographie Nationale , v. Brussels , Decese în Istoria Lorenei Istoria Belgiei