Lista oaselor scheletului uman
Aceasta este o listă a oaselor scheletului uman, organizată în mod topografic.

Scheletul tipic al unui adult este format din aproximativ 206 oase, unite între ele prin diferite articulații, excepție făcând osul hioid (care susține limba) care nu este legat de schelet. Sugarii și copiii au în plus trei sau patru vertebre sacrale, care ulterior se unesc în osul sacru. Cel mai mare os al scheletului este femurul, având lungimea de circa 50 cm, iar cel mai mic este scărița, localizată în urechea internă, care are circa 2,6 mm.

După dimensiuni și raporturile lor, oasele se clasifică în:
 oase lungi (os longum);
 oase plane (os planum);
 oase scurte (os breve);
 oase pneumatice (os pneumaticum) – conțin în interiorul lor cavități pline cu aer (de exemplu, mandibula);
 oase sesamoide (ossa sesamoidea) – oase mici care se dezvoltă în vecinătatea unor articulații (sesamoide periarticulare) sau în tendoanele unor mușchi (sesamoide intratendinoase);
 oase suturale (ossa suturalia) sau oase wormiene – oase mici, plane și inconstante care se dezvoltă din puncte de osificare speciale independente de ale oaselor învecinate, fie la nivelul suturilor craniului, fie la nivelul fontanelelor;
 oase neregulate (os irregulare) – datorită formei și arhitecturii lor complicate nu pot fi încadrate în niciunul din grupurile precedente (ex.: palatinul, sfenoidul).

Capul (28)

Cutia toracică (25)

Coloana vertebrală (33–34)

Centurile (5)

Membrul superior (30)

Membrul inferior (30)

Scheletul omului

Note

Referințe

Bibliografie

 Florica Țibea, Atlas de Biologie: Anatomia omului. Editura Didactică și Pedagogică, București, 2007. ISBN 978-973-30-1946-6

Liste despre medicină
Anatomie umană
Sistemul osos
Aceasta este o listă a oaselor scheletului uman , organizată în mod topografic . Scheletul tipic al unui adult este format din aproximativoase , unite între ele prin diferite articulații , excepție făcând osul hioid ( care susține limba ) care nu este legat de schelet . Sugarii și copiii au în plus trei sau patru vertebre sacrale , care ulterior se unesc în osul sacru . Cel mai mare os al scheletului este femurul , având lungimea de circacm , iar cel mai mic este scărița , localizată în urechea internă , care are circa6 mm . După dimensiuni și raporturile lor , oasele se clasifică în : oase lungi ( os longum ) ; oase plane ( os planum ) ; oase scurte ( os breve ) ; oase pneumatice ( os pneumaticum ) – conțin în interiorul lor cavități pline cu aer ( de exemplu , mandibula ) ; oase sesamoide ( ossa sesamoidea ) – oase mici care se dezvoltă în vecinătatea unor articulații ( sesamoide periarticulare ) sau în tendoanele unor mușchi ( sesamoide intratendinoase ) ; oase suturale ( ossa suturalia ) sau oase wormiene – oase mici , plane și inconstante care se dezvoltă din puncte de osificare speciale independente de ale oaselor învecinate , fie la nivelul suturilor craniului , fie la nivelul fontanelelor ; oase neregulate ( os irregulare ) – datorită formei și arhitecturii lor complicate nu pot fi încadrate în niciunul din grupurile precedente ( ex. : palatinul , sfenoidul ) . Capul Cutia toracică Coloana vertebrală34 ) Centurile Membrul superior Membrul inferior Scheletul omului Note Referințe Bibliografie Florica Țibea , Atlas de Biologie : Anatomia omului . Editura Didactică și Pedagogică , București , ISBN30-1946-6 Liste despre medicină Anatomie umană Sistemul osos