Károly Sinka
Károly Sinka () a fost un actor, regizor de teatru, traducător și dramaturg maghiar originar din România.

A făcut parte din trupele Teatrului Maghiar de Stat din Timișoara (1956-1957, 1965-1990) și Teatrului Secuiesc din Târgu Mureș (1957-1965), iar în anul 1990 a emigrat în Ungaria, unde a jucat pe scena Teatrului Național din Seghedin. A regizat, de asemenea, mai multe spectacole teatrale, a fost profesor la Institutul de Teatru „Szentgyörgyi István” din Târgu Mureș (1957-1965) și a îndeplinit funcția de director al Teatrului Maghiar de Stat din Timișoara (1965-1990).

Biografie

Studii
S-a născut la 28 septembrie 1934 în orașul București, capitala României, din părinți de etnie secuiască. Mai mulți secui din Transilvania migraseră în Vechiul Regat după Unirea Transilvaniei cu România în căutarea unei vieți mai bune și formaseră colonii maghiare în orașele românești cu o economie dezvoltată. Părinții lui au plecat la sfârșitul anilor 1920, independent unul de celălalt, pentru a obține un trai mai bun la București și s-au cunoscut acolo, iar mai târziu s-au căsătorit. Micul Károly a locuit șase ani în capitala României. În 1940 familia Sinka s-a întors în Transilvania și s-a stabilit în orașul Covasna, care fusese anexat recent Ungariei în urma Dictatului de la Viena și unde locuiau bunicii paterni ai lui Károly. Tatăl lui a fost mobilizat în Armata Ungariei și a murit în timpul războiului. Două profesoare au avut o influență mare în anii 1940 în alegerea viitoarei profesii a lui Károly Sinka: Tompa Lászlóné, care l-a învățat multe poezii și balade maghiare, și Havadtői Sándorné, care l-a îndrumat către bibliotecă, unde a găsit piesele lui Shakespeare și Ibsen, și i-a explicat semnificația acestora.

Károly Sinka a urmat studii la Liceul din Târgu Secuiesc, unde a început să joace în piese de teatru cu tematică religioasă, și apoi la Colegiul Mikó din Sfântu Gheorghe (1948-1952). După înființarea Teatrului Popular Maghiar de Stat din Sfântu Gheorghe de către András Bokor în 1948, se simțea lipsa actorilor și a figuranților. Sinka a obținut un prim rol de figurant într-o piesă de Lope de Vega, atunci când avea 14 ani, și a jucat apoi în alte două drame sovietice: Bulgărele de zăpadă și Tânăra gardă. I-a cunoscut atunci pe tinerii actori Károly Lavotta, Zoltán Vadász, Erzsébet Lázár, László Földes și György Barkó, care i-au încurajat pe tinerii figuranți să devină actori. Un grup de profesori de la Institutul de Teatru „Szentgyörgyi István” din Cluj, în frunte cu rectorul Lajos Nagy Kőmíves, i-au descoperit talentul actoricesc la un concurs de căutare a talentelor din zonele secuiești și i-au recomandat să se înscrie la cursurile organizate de institut.

În ciuda dorinței familiei ca el să devină medic, Károly Sinka s-a înscris în 1952 la cursurile cu predare în limba maghiară ale Institutului de Teatru „Szentgyörgyi István” din Târgu Mureș, pe care le-a absolvit în 1956, avându-i ca profesori pe Ferenc Delly, Ernő Szabó, Miklós Tompa, György Kovács, Lajos Szabó, Lili Poór, Endre Senkálszky și Nóra Tessitori. Colegii săi de promoție au fost Ingeborg Adleff, Ferenc Fábián, Lajos Szabó și Katalin Török.

Cariera profesională
Majoritatea actorilor promoției sale (cu excepția lui Katalin Török, care a ajuns la Teatrul Maghiar de Stat din Satu Mare) au fost repartizați ca actori la Teatrul Maghiar de Stat din Timișoara, care fusese reînființat în 1953. Sinka a obținut premiul I pentru interpretarea rolului titular din piesa Montserrat de Emmanuel Roblès (pusă în scenă de regizorul János Taub) la decada tinerilor interpreți din 1957, dovedind, potrivit criticului Florian Potra, „prestanță și vigoare fizică” prin faptul că „s-a mișcat cu siguranță, a răspuns încordat în momentele de tensiune, s-a consumat cu sinceritate în scenele de introspecție, a știut să strige sau să șoptească la timpul potrivit”. În același an s-a transferat la Târgu Mureș, unde, pe parcursul următorilor opt ani (1957-1965), a fost actor la Teatrul Secuiesc și profesor de tehnica vorbirii la Institutul de Teatru „Szentgyörgyi István”.

A revenit în anul 1965 la Timișoara, unde a jucat ca actor în următorii 25 de ani și a îndeplinit funcția de director al Teatrului Maghiar de Stat. În acei ani a jucat de mai multe ori ca actor invitat pe scenele Teatrului Maghiar de Stat din Cluj, Teatrului Național din Timișoara (în spectacole în limba română) și Teatrului Cetății din Gyula (Kőmíves Kelemenné – 1978 și Homokzsák, avagy nevetni könnyebb – 1979). A fost un invitat frecvent al emisiunilor în limbile maghiară și română ale Televiziunii Române și a jucat în filmul maghiar de televiziune Anyám könnyű álmot ígér (1979) după romanul omonim al lui András Sütő.

Teatrul Maghiar din Timișoara a traversat vremuri dificile în cei 25 de ani de directorat ai lui Károly Sinka. Au fost organizate în cursul anului 1974 câteva sondaje sociologice cu 2.000 de subiecți, încercând să se identifice componența, pregătirea și preferințele publicului, iar rezultatele obținute (printre care o componență majoritară a spectatorilor formată din muncitori) au impus orientarea către o politică repertorială de teatru popular. Repertoriul a trebuit adaptat cerințelor impuse de regimul comunist și a conținut atât capodopere clasice și recente ale dramaturgiei maghiare și universale, cât și creații dramaturgice realist socialiste. Numărul pieselor jucate în premieră absolută în prima jumătate a anilor 1970 pe scena Teatrului Maghiar din Timișoara a fost de trei ori mai mare decât numărul pieselor de dinainte de 1970. În repertoriul teatrului și-au găsit loc opere importante ale dramaturgiei maghiare scrise de Károly Kisfaludy, Ede Szigligeti, Mór Jókai, Zsigmond Móricz, Ferenc Molnár, Jenő Heltai, Lajos Barta, Áron Tamási, Imre Farkas, András Sütő, György Méhes, János Székely, István Kocsis etc. În plus, au fost puse periodic în scenă spectacole de cabaret sau operete, furnizând publicului un divertisment variat și de înaltă calitate. Au fost organizate periodic turnee în orașe învecinate Arad, Lugoj și Reșița.

Pe lângă îmbunătățirea repertoriului, Sinka a reorganizat și împrospătat trupa, atrăgând câțiva actori experimentați la Timișoara și invitând periodic regizori importanți precum Ottó Rappaport, Constantin Anatol, János Taub, Miklós Tompa, Mihai Berechet, Ferenc Kovács, Béla Horváth, János Márton, Ferenc Sík sau Péter Tömöry. Trupa timișoreană, deși tânără și neexperimentată, a devenit tot mai cunoscută și mai apreciată în anii 1970, dar s-a confruntat, la fel ca toate teatrele din România, cu un declin accentuat în cursul anilor 1980, din cauza restrângerilor drastice a cheltuielilor. Criticul teatral Constantin Paraschivescu reproșa, cu toate acestea, într-o cronică publicată în 1973, că membrii trupei dovedeau un anumit grad de diletantism, nereușind să stăpânească un repertoriu variat de roluri, și că se simțea lipsa unui regizor cu calități pedagogice precum János Taub. Sinka a trebuit adesea să îndure umilințe și compromisuri și să-i lingușească pe conducătorii comuniști ai epocii pentru ca activitatea teatrală în limba maghiară de la Timișoara să poată continua.

În ianuarie 1983, cu prilejul aniversării a 65 de ani de viață și 50 de ani de „activitate revoluționară” ai președintelui comunist Nicolae Ceaușescu, Károly Sinka a scris un articol omagial pentru revista Teatrul în care declara că se consideră „la fel ca toți fiii României socialiste, [...] un om al muncii, profund implicat în efortul general de înscriere a patriei noastre pe drumul socialismului, către comunism” și susținea că artiștii de teatru își desfășoară activitatea „într-un climat al autenticei libertăți de gîndire și exprimare, într-un climat al angajării militante”, care nu ar fi fost posibil „fără preocuparea permanentă, fără îndrumarea competentă a președintelui republicii, secretarul general al partidului, tovarășul Nicolae Ceaușescu, [...] personalitate care-și pune pecetea de neșters pe epoca noastră”, în timpul căruia „cultura socialistă a cunoscut o dezvoltare fără precedent, marcată de realizări deosebite”. El lăuda, cu acest prilej, Partidul Comunist Român pentru că „a găsit căile cele mai fericite pentru soluționarea problemei naționale astfel încît, indiferent de limba pe care o vorbim, indiferent de naționalitatea căreia îi aparținem, sîntem, deopotrivă, constructori ai societății socialiste românești, cu aceleași drepturi și cu aceleași îndatoriri”.

Emigrarea în Ungaria și moartea
Revoluția Română din 1989 a deschis noi perspective în viața Teatrului Maghiar din Timișoara: Károly Sinka a fost destituit și înlocuit cu un directorat provizoriu format din Péter Dukász, György Koczka și Lajos Makra, iar numele teatrului a fost schimbat în Teatrul de Stat „Csiky Gergely”. Károly Sinka a emigrat în anul 1990 în Ungaria, unde a lucrat ca actor și regizor la Teatrul Național din Seghedin. În același timp, a apărut și în spectacolele organizate de Atelierul de Teatru „Forrás” și de Teatrul din Pivniță (Pinceszínházban) din Szeged, printre care Casanova de Sándor Márai și Mario și vrăjitorul de Thomas Mann. A fost căsătorit cu Mária Sinka cu care a avut trei copii: Zsuzsanna, Melinda și Zoltán.

În ultimii săi ani de viață a suferit de o boală incurabilă, dar părea că a reușit să o învingă. Károly Sinka a murit pe 2 martie 2007 în orașul Seghedin din Ungaria. Ceremonia sa funerară a avut loc pe 7 martie 2007 în . Cenușa lui este păstrată în cripta catedralei.

Activitatea artistică

Károly Sinka a desfășurat o bogată activitate ca actor de teatru, având un spirit comic dezvoltat, imprimând greutate rolurilor sale și putând susține povara unui întreg spectacol. A interpretat roluri importante din dramaturgia maghiară și universală precum Montserrat din piesa omonimă a lui Emmanuel Roblès, Cassio din Othello de William Shakespeare, Christian de Neuvillette din Cyrano de Bergerac de Edmond Rostand, Gerry din Libikóka de William Gibson, Mick din Îngrijitorul de Harold Pinter, Ivanov din piesa omonimă a lui Cehov și Vladimir Benda din După pauză vine războiul de Oldrich Daněk. A regizat, de asemenea, mai multe spectacole teatrale printre care Cavalerul mut de Jenő Heltai și Omul care aduce ploaia de Richard Nash. Spectacolele regizate de el au fost distinse cu numeroase premii la festivalurile naționale de teatru. A tradus în limba maghiară unele piese de teatru care au fost reprezentate apoi pe scenă.

În plus, el a jucat în vreo zece filme de cinema, printre care filmele românești Pe aici nu se trece (1975), Prin cenușa imperiului (1976), Plecarea Vlașinilor (1983) și Întoarcerea Vlașinilor (1984) și filmele ungurești A trombitás (1978), A ménesgazda (1978) și Áramütés (1979). A ținut prelegeri și a citat poezii. Un recital de versuri din operele poeților clasici maghiari a fost înregistrat pe discul LP Mi dolgunk a világon? („Ce facem pe lume?”), care a fost lansat în 1980 de compania Electrecord din București.

Sarcinile administrative și artistice i-au ocupat mult timp și i-au consumat nervi și energie, iar Károly Sinka a lipsit deseori de la repetiții și făcea mari eforturi pentru învățarea textului. Experiența și abilitățile sale de improvizație nu l-au ajutat întotdeauna, iar uneori a avut parte de eșecuri. Cu toate acestea, criticul de artă maghiar transilvănean János Szekernyés îl considera „un actor adevărat, în care talentul artistic multilateral, aspectul atrăgător, lejeritatea necesară transformării perpetue și un înalt grad de cunoștințe profesionale se completează armonios”.

Károly Sinka a fost distins cu Ordinul Meritul Cultural clasa a V-a (1967) „pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice”.

Spectacole teatrale

Actor

 Seară de spectacol-lectură (Irodalmi est, 1958)
 Aleksei Arbuzov: Poveste din Irkutsk — Serghei
 Aurel Baranga: Adam și Eva — Adam
 Aurel Baranga: Arcul de triumf — soldatul sovietic
 Aurel Baranga: Sfântul Mitică Blajinul — Ion Cristea
 Lajos H. Barta: Balkánember — bunicul
 Sándor Bródy: Învățătoarea — István Nagy Jr. / muzicianul
 I.L. Caragiale: D-ale carnavalului — Nae Girimea, frizer
 Anton Cehov: Ivanov — Ivanov
 Anton Cehov: Unchiul Vania — doctorul Mihail Astrov
 György Csávossy: Fluierașul fermecat — Márton Sípos
 Oldrich Daněk: După pauză vine războiul — Vladimir Benda
 Imre Dobozy: Caporalul și ceilalți — Erdész
 Balázs Galkó: Válás Veronában — unchiul
 William Gibson: Libikóka — Gerry
 Aleksandr Gladkov: Revelion — Alioșa, elev aviator
 Carlo Goldoni: O întâmplare ciudată — De La Cotterie, general-locotenent francez
 James Gow – Arnaud D'Usseau: Rădăcini adânci — Brett Charles, militar negru
 Jaroslav Hašek – E. F. Burian: Soldatul Svejk — părintele Katz
 Jenő Heltai: Cavalerul mut — Péter Agárdi, erou maghiar
 Henrik Ibsen: Peer Gynt — Peer Gynt
 Gyula Illyés: Homokzsák, avagy nevetni könnyebb — medicul
 Bruno Jasieński: Balul manechinelor — Devignard
 József Katona: Banul Bánk — banul Bánk, palatin al Ungariei
 György Kovács – Eugen Mirea: Ultimul tren — medicul Marius Pop
 Károly Kós: Budai Nagy Antal — contele sas Gotfrid din Sibiu / supraveghetor servitori
 Miroslav Krleža: Stimații domni Glembay — Leone
 Félix Lope de Vega: Câinele grădinarului — Teodoro
 Horia Lovinescu: Citadela sfărâmată — Petru, fiul lui Grigore Dragomirescu
 Horia Lovinescu: Febre — Toma
 Thomas Mann: Mario și vrăjitorul — dl Angiolieri
 Sándor Márai: Casanova — contele de Parma
 Arthur Miller: Vrăjitoarele din Salem — Francis Nurse
 Alexandru Mirodan: Ziariștii — Brânduș, redactor
 Ferenc Molnár: Pantofi de sticlă — medicul poliției
 Ferenc Molnár: Úri divat — bătrânul
 Eugene O'Neill: Lungul drum al zilei către noapte — Driscoll / hoinarul
 Jan Otčenášek: Romeo, Julieta și întunericul — Paul
 Harold Pinter: Îngrijitorul — Mick
 John Boynton Priestley: Scandaloasa legătură dintre domnul Kettle și doamna Moon — dr. Grenock
 Emmanuel Roblès: Montserrat — Montserrat
 Edmond Rostand: Cyrano de Bergerac — Christian de Neuvillette
 Imre Sarkadi: Septembrie — Pali
 István Sárospataki: Kőmíves Kelemenné — Kelemen Kőmíves
 William Shakespeare: Îmblânzirea scorpiei — Lucentio, fiul lui Vincentio
 William Shakespeare: Othello — Michael Cassio, locotenentul lui Othello
 William Shakespeare: Richard al II-lea — Richard al II-lea
 William Shakespeare: Romeo și Julieta — Romeo
 George Bernard Shaw: Pygmalion — Higgins
 George Bernard Shaw: Sfânta Ioana — Ladvenu
 Virgil Stoenescu: Scrisori de dragoste — Radu Voinea
 András Sütő: Aripă de rândunică — József (Jóska) Demeter, agronom la G.A.C. „Spicul roșu”
 András Sütő: Un leagăn pe cer — scriitorul
 Lajos Szabó: Cuibul familiei — Zoltán Molnár
 Lajos Szabó: Refugiul — șoferul Vajda
 János Székely: Minciună milostivă — dr. Péter Lukácsy
 Constantin Teodoru: Partea leului — inginerul Sava
 Konstantin Treniov: Liceenii — Viktor, fiul lui Iugov
 Peter Ustinov: Soldatul necunoscut și soția — arhiepiscopul
 Aleksandr Vampilov: Vara trecută la Ciulimsk — Samanov
 Vsevolod Vișnevski: Tragedia optimistă — Vajnonnen, marinar finlandez
 Friedrich Wolf: Profesorul Mamlock — Ernst

Regizor 

 Jó mulatást! (spectacol de varietăți muzical-umoristic)
 Károly Bakonyi: Magnatul Miska
 Aurel Baranga: Adam și Eva
 Imre Farkas: Az iglói diákok
 Jenő Heltai: Cavalerul mut
 Ionel Hristea: O singură viață
 László Kiss: Kutyavásár
 György Koczka: A művész ne legyen fuvola
 Menyhért Lakatos: Átok és szerelem
 Ferenc Martos: Baroneasa Lili
 György Méhes: 33 de scrisori anonime
 Kálmán Mikszáth: Pățania băiatului Noszty cu Toth Mari
 Ion Minulescu: Allegro, ma non troppo
 Richard Nash: Omul care aduce ploaia
 Sean O'Casey: Bíbor por
 Titus Popovici: Passacaglia
 Ruzante: Egy kikapós menyecske története
 Friedrich Schiller: Intrigă și iubire
 Lajos Szabó: Fidelitate
 János Székely: Minciună milostivă
 Áron Tamási: Pasărea cântătoare

Filmografie 
 Jelenidő (Ungaria, 1972)
 Harmadik nekifutás (Ungaria, 1973)
 Itt nem lehet átmenni (Ungaria, 1974)
 Pe aici nu se trece (1975) — notarul comunei Teișani
 Prin cenușa imperiului (1976) — ofițerul german
 A trombitás (Ungaria, 1978) — noul comandant
 A ménesgazda (Ungaria, 1978) — Scóbert
 Áramütés (Ungaria, 1979)
 Anyám könnyű álmot ígér (film TV, Ungaria, 1979)
 Plecarea Vlașinilor (1983) — feldwebelul Janek, ofițer austriac
 Întoarcerea Vlașinilor (1984) — feldwebelul Janek, ofițer austriac
 Momentul adevărului (1989) — Szabó

Discuri 
 Mi dolgunk a világon? („Ce facem pe lume?”, disc LP, Electrecord, București, 1980)

Traduceri
 Ionel Hristea, Egyetlen élet („O singură viață”), reprezentată în premieră de András Hunyadi pe scena Teatrului de Stat din Târgu Mureș la 22 februarie 1965
 Robert Thomas, Nyolc nő („Opt femei”), reprezentată în premieră de Sorin Grigorescu pe scena Teatrului de Stat din Târgu Mureș la 27 februarie 1965

Scrieri

Articole
 „Ancheta noastră: Stagiunea '74 - '75 - Ne dorim un teatru popular ”, în revista Teatrul, anul XIX, nr. 9, septembrie 1974, pp. 42–43.
 „Propagarea și valorificarea creației originale ”, în revista Teatrul, anul XXI, nr. 6, iunie 1976, pp. 10–11.
 „Dramaturgia actuală, văzută de aproape. [Răspuns la ancheta...]”, în ziarul Orizont, anul XXXVI, nr. 45, 8 noiembrie 1985, p. 5.

Note

Bibliografie
 Péter Hermann, Ki kicsoda 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó,

Legături externe 
 
 
 Filmkatalógus.hu

Nașteri în 1934
Decese în 2007
Maghiari din România
Bucureșteni
Actori maghiari
Actori români
Regizori de teatru maghiari
Regizori de teatru români
Artiști maghiari români
Károly Sinka ( ) a fost un actor , regizor de teatru , traducător și dramaturg maghiar originar din România . A făcut parte din trupele Teatrului Maghiar de Stat din Timișoarași Teatrului Secuiesc din Târgu Mureș iar în anula emigrat în Ungaria , unde a jucat pe scena Teatrului Național din Seghedin . A regizat , de asemenea , mai multe spectacole teatrale , a fost profesor la Institutul de Teatru „ Szentgyörgyi István ” din Târgu Mureșși a îndeplinit funcția de director al Teatrului Maghiar de Stat din Timișoara Biografie Studii S- a născut laseptembrieîn orașul București , capitala României , din părinți de etnie secuiască . Mai mulți secui din Transilvania migraseră în Vechiul Regat după Unirea Transilvaniei cu România în căutarea unei vieți mai bune și formaseră colonii maghiare în orașele românești cu o economie dezvoltată . Părinții lui au plecat la sfârșitul anilor independent unul de celălalt , pentru a obține un trai mai bun la București și s- au cunoscut acolo , iar mai târziu s- au căsătorit . Micul Károly a locuit șase ani în capitala României . Înfamilia Sinka s- a întors în Transilvania și s- a stabilit în orașul Covasna , care fusese anexat recent Ungariei în urma Dictatului de la Viena și unde locuiau bunicii paterni ai lui Károly . Tatăl lui a fost mobilizat în Armata Ungariei și a murit în timpul războiului . Două profesoare au avut o influență mare în aniiîn alegerea viitoarei profesii a lui Károly Sinka : Tompa Lászlóné , care l- a învățat multe poezii și balade maghiare , și Havadtői Sándorné , care l- a îndrumat către bibliotecă , unde a găsit piesele lui Shakespeare și Ibsen , și i- a explicat semnificația acestora . Károly Sinka a urmat studii la Liceul din Târgu Secuiesc , unde a început să joace în piese de teatru cu tematică religioasă , și apoi la Colegiul Mikó din Sfântu Gheorghe După înființarea Teatrului Popular Maghiar de Stat din Sfântu Gheorghe de către András Bokor în se simțea lipsa actorilor și a figuranților . Sinka a obținut un prim rol de figurant într- o piesă de Lope de Vega , atunci când aveaani , și a jucat apoi în alte două drame sovietice : Bulgărele de zăpadă și Tânăra gardă . I- a cunoscut atunci pe tinerii actori Károly Lavotta , Zoltán Vadász , Erzsébet Lázár , László Földes și György Barkó , care i- au încurajat pe tinerii figuranți să devină actori . Un grup de profesori de la Institutul de Teatru „ Szentgyörgyi István ” din Cluj , în frunte cu rectorul Lajos Nagy Kőmíves , i- au descoperit talentul actoricesc la un concurs de căutare a talentelor din zonele secuiești și i- au recomandat să se înscrie la cursurile organizate de institut . În ciuda dorinței familiei ca el să devină medic , Károly Sinka s- a înscris înla cursurile cu predare în limba maghiară ale Institutului de Teatru „ Szentgyörgyi István ” din Târgu Mureș , pe care le- a absolvit în avându -i ca profesori pe Ferenc Delly , Ernő Szabó , Miklós Tompa , György Kovács , Lajos Szabó , Lili Poór , Endre Senkálszky și Nóra Tessitori . Colegii săi de promoție au fost Ingeborg Adleff , Ferenc Fábián , Lajos Szabó și Katalin Török . Cariera profesională Majoritatea actorilor promoției sale ( cu excepția lui Katalin Török , care a ajuns la Teatrul Maghiar de Stat din Satu Mare ) au fost repartizați ca actori la Teatrul Maghiar de Stat din Timișoara , care fusese reînființat în Sinka a obținut premiul I pentru interpretarea rolului titular din piesa Montserrat de Emmanuel Roblès ( pusă în scenă de regizorul János Taub ) la decada tinerilor interpreți din dovedind , potrivit criticului Florian Potra , „ prestanță și vigoare fizică ” prin faptul că „ s- a mișcat cu siguranță , a răspuns încordat în momentele de tensiune , s- a consumat cu sinceritate în scenele de introspecție , a știut să strige sau să șoptească la timpul potrivit ” . În același an s- a transferat la Târgu Mureș , unde , pe parcursul următorilor opt ani a fost actor la Teatrul Secuiesc și profesor de tehnica vorbirii la Institutul de Teatru „ Szentgyörgyi István ” . A revenit în anulla Timișoara , unde a jucat ca actor în următoriide ani și a îndeplinit funcția de director al Teatrului Maghiar de Stat . În acei ani a jucat de mai multe ori ca actor invitat pe scenele Teatrului Maghiar de Stat din Cluj , Teatrului Național din Timișoara ( în spectacole în limba română ) și Teatrului Cetății din Gyula ( Kőmíves Kelemenné –și Homokzsák , avagy nevetni könnyebb – A fost un invitat frecvent al emisiunilor în limbile maghiară și română ale Televiziunii Române și a jucat în filmul maghiar de televiziune Anyám könnyű álmot ígérdupă romanul omonim al lui András Sütő . Teatrul Maghiar din Timișoara a traversat vremuri dificile în ceide ani de directorat ai lui Károly Sinka . Au fost organizate în cursul anuluicâteva sondaje sociologice cu000 de subiecți , încercând să se identifice componența , pregătirea și preferințele publicului , iar rezultatele obținute ( printre care o componență majoritară a spectatorilor formată din muncitori ) au impus orientarea către o politică repertorială de teatru popular . Repertoriul a trebuit adaptat cerințelor impuse de regimul comunist și a conținut atât capodopere clasice și recente ale dramaturgiei maghiare și universale , cât și creații dramaturgice realist socialiste . Numărul pieselor jucate în premieră absolută în prima jumătate a anilorpe scena Teatrului Maghiar din Timișoara a fost de trei ori mai mare decât numărul pieselor de dinainte de În repertoriul teatrului și- au găsit loc opere importante ale dramaturgiei maghiare scrise de Károly Kisfaludy , Ede Szigligeti , Mór Jókai , Zsigmond Móricz , Ferenc Molnár , Jenő Heltai , Lajos Barta , Áron Tamási , Imre Farkas , András Sütő , György Méhes , János Székely , István Kocsis etc . În plus , au fost puse periodic în scenă spectacole de cabaret sau operete , furnizând publicului un divertisment variat și de înaltă calitate . Au fost organizate periodic turnee în orașe învecinate Arad , Lugoj și Reșița . Pe lângă îmbunătățirea repertoriului , Sinka a reorganizat și împrospătat trupa , atrăgând câțiva actori experimentați la Timișoara și invitând periodic regizori importanți precum Ottó Rappaport , Constantin Anatol , János Taub , Miklós Tompa , Mihai Berechet , Ferenc Kovács , Béla Horváth , János Márton , Ferenc Sík sau Péter Tömöry . Trupa timișoreană , deși tânără și neexperimentată , a devenit tot mai cunoscută și mai apreciată în anii dar s- a confruntat , la fel ca toate teatrele din România , cu un declin accentuat în cursul anilor din cauza restrângerilor drastice a cheltuielilor . Criticul teatral Constantin Paraschivescu reproșa , cu toate acestea , într- o cronică publicată în că membrii trupei dovedeau un anumit grad de diletantism , nereușind să stăpânească un repertoriu variat de roluri , și că se simțea lipsa unui regizor cu calități pedagogice precum János Taub . Sinka a trebuit adesea să îndure umilințe și compromisuri și să -i lingușească pe conducătorii comuniști ai epocii pentru ca activitatea teatrală în limba maghiară de la Timișoara să poată continua . În ianuarie cu prilejul aniversării ade ani de viață șide ani de „ activitate revoluționară ” ai președintelui comunist Nicolae Ceaușescu , Károly Sinka a scris un articol omagial pentru revista Teatrul în care declara că se consideră „ la fel ca toți fiii României socialiste , [ .. . ] un om al muncii , profund implicat în efortul general de înscriere a patriei noastre pe drumul socialismului , către comunism ” și susținea că artiștii de teatru își desfășoară activitatea „ într- un climat al autenticei libertăți de gîndire și exprimare , într- un climat al angajării militante ” , care nu ar fi fost posibil „ fără preocuparea permanentă , fără îndrumarea competentă a președintelui republicii , secretarul general al partidului , tovarășul Nicolae Ceaușescu , [ .. . ] personalitate care -și pune pecetea de neșters pe epoca noastră ” , în timpul căruia „ cultura socialistă a cunoscut o dezvoltare fără precedent , marcată de realizări deosebite ” . El lăuda , cu acest prilej , Partidul Comunist Român pentru că „ a găsit căile cele mai fericite pentru soluționarea problemei naționale astfel încît , indiferent de limba pe care o vorbim , indiferent de naționalitatea căreia îi aparținem , sîntem , deopotrivă , constructori ai societății socialiste românești , cu aceleași drepturi și cu aceleași îndatoriri ” . Emigrarea în Ungaria și moartea Revoluția Română dina deschis noi perspective în viața Teatrului Maghiar din Timișoara : Károly Sinka a fost destituit și înlocuit cu un directorat provizoriu format din Péter Dukász , György Koczka și Lajos Makra , iar numele teatrului a fost schimbat în Teatrul de Stat „ Csiky Gergely ” . Károly Sinka a emigrat în anulîn Ungaria , unde a lucrat ca actor și regizor la Teatrul Național din Seghedin . În același timp , a apărut și în spectacolele organizate de Atelierul de Teatru „ Forrás ” și de Teatrul din Pivniță ( Pinceszínházban ) din Szeged , printre care Casanova de Sándor Márai și Mario și vrăjitorul de Thomas Mann . A fost căsătorit cu Mária Sinka cu care a avut trei copii : Zsuzsanna , Melinda și Zoltán . În ultimii săi ani de viață a suferit de o boală incurabilă , dar părea că a reușit să o învingă . Károly Sinka a murit pemartieîn orașul Seghedin din Ungaria . Ceremonia sa funerară a avut loc pemartieîn \ . Cenușa lui este păstrată în cripta catedralei . Activitatea artistică Károly Sinka a desfășurat o bogată activitate ca actor de teatru , având un spirit comic dezvoltat , imprimând greutate rolurilor sale și putând susține povara unui întreg spectacol . A interpretat roluri importante din dramaturgia maghiară și universală precum Montserrat din piesa omonimă a lui Emmanuel Roblès , Cassio din Othello de William Shakespeare , Christian de Neuvillette din Cyrano de Bergerac de Edmond Rostand , Gerry din Libikóka de William Gibson , Mick din Îngrijitorul de Harold Pinter , Ivanov din piesa omonimă a lui Cehov și Vladimir Benda din După pauză vine războiul de Oldrich Daněk . A regizat , de asemenea , mai multe spectacole teatrale printre care Cavalerul mut de Jenő Heltai și Omul care aduce ploaia de Richard Nash . Spectacolele regizate de el au fost distinse cu numeroase premii la festivalurile naționale de teatru . A tradus în limba maghiară unele piese de teatru care au fost reprezentate apoi pe scenă . În plus , el a jucat în vreo zece filme de cinema , printre care filmele românești Pe aici nu se trece Prin cenușa imperiului Plecarea Vlașinilorși Întoarcerea Vlașinilorși filmele ungurești A trombitás A ménesgazdași Áramütés A ținut prelegeri și a citat poezii . Un recital de versuri din operele poeților clasici maghiari a fost înregistrat pe discul LP Mi dolgunk a világon ? ( „ Ce facem pe lume ? ” ) , care a fost lansat înde compania Electrecord din București . Sarcinile administrative și artistice i- au ocupat mult timp și i- au consumat nervi și energie , iar Károly Sinka a lipsit deseori de la repetiții și făcea mari eforturi pentru învățarea textului . Experiența și abilitățile sale de improvizație nu l- au ajutat întotdeauna , iar uneori a avut parte de eșecuri . Cu toate acestea , criticul de artă maghiar transilvănean János Szekernyés îl considera „ un actor adevărat , în care talentul artistic multilateral , aspectul atrăgător , lejeritatea necesară transformării perpetue și un înalt grad de cunoștințe profesionale se completează armonios ” . Károly Sinka a fost distins cu Ordinul Meritul Cultural clasa a V-a„ pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice ” . Spectacole teatrale Actor Seară de spectacol-lectură ( Irodalmi est , Aleksei Arbuzov : Poveste din Irkutsk — Serghei Aurel Baranga : Adam și Eva — Adam Aurel Baranga : Arcul de triumf — soldatul sovietic Aurel Baranga : Sfântul Mitică Blajinul — Ion Cristea Lajos H. Barta : Balkánember — bunicul Sándor Bródy : Învățătoarea — István Nagy Jr. / muzicianul I.L. Caragiale : D- ale carnavalului — Nae Girimea , frizer Anton Cehov : Ivanov — Ivanov Anton Cehov : Unchiul Vania — doctorul Mihail Astrov György Csávossy : Fluierașul fermecat — Márton Sípos Oldrich Daněk : După pauză vine războiul — Vladimir Benda Imre Dobozy : Caporalul și ceilalți — Erdész Balázs Galkó : Válás Veronában — unchiul William Gibson : Libikóka — Gerry Aleksandr Gladkov : Revelion — Alioșa , elev aviator Carlo Goldoni : O întâmplare ciudată — De La Cotterie , general-locotenent francez James Gow – Arnaud D'Usseau : Rădăcini adânci — Brett Charles , militar negru Jaroslav Hašek – E. F. Burian : Soldatul Svejk — părintele Katz Jenő Heltai : Cavalerul mut — Péter Agárdi , erou maghiar Henrik Ibsen : Peer Gynt — Peer Gynt Gyula Illyés : Homokzsák , avagy nevetni könnyebb — medicul Bruno Jasieński : Balul manechinelor — Devignard József Katona : Banul Bánk — banul Bánk , palatin al Ungariei György Kovács – Eugen Mirea : Ultimul tren — medicul Marius Pop Károly Kós : Budai Nagy Antal — contele sas Gotfrid din Sibiu / supraveghetor servitori Miroslav Krleža : Stimații domni Glembay — Leone Félix Lope de Vega : Câinele grădinarului — Teodoro Horia Lovinescu : Citadela sfărâmată — Petru , fiul lui Grigore Dragomirescu Horia Lovinescu : Febre — Toma Thomas Mann : Mario și vrăjitorul — dl Angiolieri Sándor Márai : Casanova — contele de Parma Arthur Miller : Vrăjitoarele din Salem — Francis Nurse Alexandru Mirodan : Ziariștii — Brânduș , redactor Ferenc Molnár : Pantofi de sticlă — medicul poliției Ferenc Molnár : Úri divat — bătrânul Eugene O'Neill : Lungul drum al zilei către noapte — Driscoll / hoinarul Jan Otčenášek : Romeo , Julieta și întunericul — Paul Harold Pinter : Îngrijitorul — Mick John Boynton Priestley : Scandaloasa legătură dintre domnul Kettle și doamna Moon — dr. Grenock Emmanuel Roblès : Montserrat — Montserrat Edmond Rostand : Cyrano de Bergerac — Christian de Neuvillette Imre Sarkadi : Septembrie — Pali István Sárospataki : Kőmíves Kelemenné — Kelemen Kőmíves William Shakespeare : Îmblânzirea scorpiei — Lucentio , fiul lui Vincentio William Shakespeare : Othello — Michael Cassio , locotenentul lui Othello William Shakespeare : Richard al II -lea — Richard al II -lea William Shakespeare : Romeo și Julieta — Romeo George Bernard Shaw : Pygmalion — Higgins George Bernard Shaw : Sfânta Ioana — Ladvenu Virgil Stoenescu : Scrisori de dragoste — Radu Voinea András Sütő : Aripă de rândunică — József ( Jóska ) Demeter , agronom la G.A.C. „ Spicul roșu ” András Sütő : Un leagăn pe cer — scriitorul Lajos Szabó : Cuibul familiei — Zoltán Molnár Lajos Szabó : Refugiul — șoferul Vajda János Székely : Minciună milostivă — dr. Péter Lukácsy Constantin Teodoru : Partea leului — inginerul Sava Konstantin Treniov : Liceenii — Viktor , fiul lui Iugov Peter Ustinov : Soldatul necunoscut și soția — arhiepiscopul Aleksandr Vampilov : Vara trecută la Ciulimsk — Samanov Vsevolod Vișnevski : Tragedia optimistă — Vajnonnen , marinar finlandez Friedrich Wolf : Profesorul Mamlock — Ernst Regizor Jó mulatást ! ( spectacol de varietăți muzical -umoristic ) Károly Bakonyi : Magnatul Miska Aurel Baranga : Adam și Eva Imre Farkas : Az iglói diákok Jenő Heltai : Cavalerul mut Ionel Hristea : O singură viață László Kiss : Kutyavásár György Koczka : A művész ne legyen fuvola Menyhért Lakatos : Átok és szerelem Ferenc Martos : Baroneasa Lili György Méhes:de scrisori anonime Kálmán Mikszáth : Pățania băiatului Noszty cu Toth Mari Ion Minulescu : Allegro , ma non troppo Richard Nash : Omul care aduce ploaia Sean O'Casey : Bíbor por Titus Popovici : Passacaglia Ruzante : Egy kikapós menyecske története Friedrich Schiller : Intrigă și iubire Lajos Szabó : Fidelitate János Székely : Minciună milostivă Áron Tamási : Pasărea cântătoare Filmografie Jelenidő ( Ungaria , Harmadik nekifutás ( Ungaria , Itt nem lehet átmenni ( Ungaria , Pe aici nu se trece— notarul comunei Teișani Prin cenușa imperiului— ofițerul german A trombitás ( Ungaria ,— noul comandant A ménesgazda ( Ungaria ,— Scóbert Áramütés ( Ungaria , Anyám könnyű álmot ígér ( film TV , Ungaria , Plecarea Vlașinilor— feldwebelul Janek , ofițer austriac Întoarcerea Vlașinilor— feldwebelul Janek , ofițer austriac Momentul adevărului— Szabó Discuri Mi dolgunk a világon ? ( „ Ce facem pe lume ? ” , disc LP , Electrecord , București , Traduceri Ionel Hristea , Egyetlen élet ( „ O singură viață ” ) , reprezentată în premieră de András Hunyadi pe scena Teatrului de Stat din Târgu Mureș lafebruarie Robert Thomas , Nyolc nő ( „ Opt femei ” ) , reprezentată în premieră de Sorin Grigorescu pe scena Teatrului de Stat din Târgu Mureș lafebruarie Scrieri Articole „ Ancheta noastră : Stagiunea '74 - '75 - Ne dorim un teatru popular ” , în revista Teatrul , anul XIX , nr. septembrie pp.43 . „ Propagarea și valorificarea creației originale ” , în revista Teatrul , anul XXI , nr. iunie pp.11 . „ Dramaturgia actuală , văzută de aproape . [ Răspuns la ancheta . . . ] ” , în ziarul Orizont , anul XXXVI , nr.noiembrie p. Note Bibliografie Péter Hermann , Ki kicsodaCD-ROM , Biográf Kiadó , Legături externe Filmkatalógus. hu Nașteri în Decese în Maghiari din România Bucureșteni Actori maghiari Actori români Regizori de teatru maghiari Regizori de teatru români Artiști maghiari români