Odo I de Troyes
Odo (sau Eudes) I (d. 10 iunie 871) a fost conte de Troyes de la 852 la 859.

Originile lui Odo nu sunt cunoscute cu certitudine. Onomastica l-ar plasa în extinsa familie a contelui Odo I de Orléans. Cele mai recente studii îl consideră drept fiu al contelui Robert de Oberrheingau și Wormsgau cu Waldrada, fiică a lui Odo de Orléans. Dacă această ultimă ipoteză este adevărată, el a fost fratele mai mare al lui Robert cel Puternic, markgraf de Neustria.

Ca și ceilalți membri ai familiei, Odo a fost un susținător loial al lui Carol cel Pleșuv. Deși înzestrat cu moșii în Austrasia, ca și fratele său Robert, el le-a abandonat după tratatul de la Verdun din 843, cu scopul de a se ralia lui Carol cel Pleșuv, aflat în Neustria. În 846, i s-au conferit domenii în regiunea Châteaudun, a fost numit conte de Anjou, și s-a căsătorit cu Wandilmodis.

În 852, după moartea contelui Aleran de Troyes, Odo a fost numit să ocupe poziția rămasă vacantă, iar fratele său Robert i-a succedat în Anjou. În 858, Carol l-a numit pe fiul său Ludovic cel Gângav la conducerea ducatus Cenomannicus iar Robert, iritat de pierderea sa de influență în regiune, s-a revoltat și a solicitat sprijinul lui Ludovic Germanul. Odo i s-a alăturat curând. Cei doi frați au fost ca urmare alungați din stăpânirile lor, iar Troyes a fost confiscat și încredințat lui Rudolf.

S-ar putea ca Odo să fi recuperat Troyes după moartea lui Rudolf (866), însă este incert. În orice caz, fratele său s-a supus în 861 și a reprimit în schimb Marca de Neustria. Fiul eponim al lui Odo a fost născut în Troyes în 876. Cu Wandilmodis, Odo a avut trei copii:
Odo, succesor la conducerea comitatului de Troyes
Robert, de asemenea devenit conte de Troyes
o fiică al cărei nume este necunoscut, căsătorită cu Emenon, conte de Poitou

Surse
de Saint Phalle, Édouard, "Comtes de Troyes et de Poitiers au IXe siècle : histoire d’un double échec", în Christian Settipani și Katharine S. B. Keats-Rohan, Onomastique et Parenté dans l'Occident médiéval, 2000.

Decese în 871
Conți de Champagne
Franța medievală
Decese pe 10 iunie
Odo ( sau Eudes ) I ( d.iuniea fost conte de Troyes de lala Originile lui Odo nu sunt cunoscute cu certitudine . Onomastica l- ar plasa în extinsa familie a contelui Odo I de Orléans . Cele mai recente studii îl consideră drept fiu al contelui Robert de Oberrheingau și Wormsgau cu Waldrada , fiică a lui Odo de Orléans . Dacă această ultimă ipoteză este adevărată , el a fost fratele mai mare al lui Robert cel Puternic , markgraf de Neustria . Ca și ceilalți membri ai familiei , Odo a fost un susținător loial al lui Carol cel Pleșuv . Deși înzestrat cu moșii în Austrasia , ca și fratele său Robert , el le- a abandonat după tratatul de la Verdun din cu scopul de a se ralia lui Carol cel Pleșuv , aflat în Neustria . În i s- au conferit domenii în regiunea Châteaudun , a fost numit conte de Anjou , și s- a căsătorit cu Wandilmodis . În după moartea contelui Aleran de Troyes , Odo a fost numit să ocupe poziția rămasă vacantă , iar fratele său Robert i- a succedat în Anjou . În Carol l- a numit pe fiul său Ludovic cel Gângav la conducerea ducatus Cenomannicus iar Robert , iritat de pierderea sa de influență în regiune , s- a revoltat și a solicitat sprijinul lui Ludovic Germanul . Odo i s- a alăturat curând . Cei doi frați au fost ca urmare alungați din stăpânirile lor , iar Troyes a fost confiscat și încredințat lui Rudolf . S- ar putea ca Odo să fi recuperat Troyes după moartea lui Rudolf însă este incert . În orice caz , fratele său s- a supus înși a reprimit în schimb Marca de Neustria . Fiul eponim al lui Odo a fost născut în Troyes în Cu Wandilmodis , Odo a avut trei copii : Odo , succesor la conducerea comitatului de Troyes Robert , de asemenea devenit conte de Troyes o fiică al cărei nume este necunoscut , căsătorită cu Emenon , conte de Poitou Surse de Saint Phalle , Édouard , " Comtes de Troyes et de Poitiers au IXe siècle \ : histoire d’un double échec " , în Christian Settipani și Katharine S. B. Keats-Rohan , Onomastique et Parenté dans l'Occident médiéval , Decese în Conți de Champagne Franța medievală Decese peiunie