Anton Ulrich de Brunswick
Anton Ulrich (; 28 august 1714 – 4 mai 1774), Duce de Brunswick-Lüneburg, a fost soțul Marii Ducese Anna Leopoldovna a Rusiei, care a domnit ca regentă a Rusiei timp de un an.

Biografie
Anton Ulrich a fost al doilea fiu al Ducelui Ferdinand Albert al II-lea de Brunswick-Lüneburg și a Prințesei Antoinette Amelie de Brunswick-Lüneburg. Sora mamei lui, Elisabeta, soția împăratului Carol al VI-lea, a aranjat pentru el căsătoria cu Ducesa Elisabeta de Mecklenburg-Schwerin (cunoscută ca "Anna Leopoldovna"), fiica lui Karl Leopold, Duce de Mecklenburg-Schwerin, și nepoata Țarului Ivan al V-lea al Rusiei.

Anton a ajuns în Rusia în 1733, așa că el și Anna s-au putut cunoaște unul pe altul. Căsătoria a avut loc în 1739. Mariajul a fost destinat să consolideze relațiile dintre casele Romanov și Habsburg. În 1740, fiul lor minor, Ivan, a devenit țar sub numele de Ivan al VI-lea. Inițial, Ernst Biron a fost regent, dar când au apărut zvonuri că Biron plănuiește să exileze pe Anton și Anna în  Germania, s-a organizat o lovitură de stat și Anna a fost numită regentă. Nu după mult timp, lovitura din 1741 a scos familia de la putere.

Noua împărăteasă, Elisabeta a Rusiei, i-a arestat pe Anton Ulrich, soția și copiii acestora, care au rămas închiși toată viața. Anii de închisoare au fost grei, iar familiei i s-au refuzat periodic mai multe lucruri necesare. Practic, orice comunicare cu lumea exterioară, cu excepția câtorva funcționari, le-a fost interzisă. Guvernatorul de Arkhangelsk i-a vizitat în mod regulat pentru a se interesa de sănătatea lor. În 1762, împărăteasa Ecaterina i-a oferit Ducelui permisiunea de a părăsi Rusia, cu condiția să-și părăsească copiii; el a refuzat. Înainte să moară și-a pierdut vederea. A fost îngropat foarte discret, iar soldaților li s-a interzis să dezvăluie locul de înmormântare, însă sicriul său a fost decorat cu argint.

Copiii care au supraviețuit au fost eliberați din închisoare și dați în custodia mătușii lor, regina daneză văduvă Juliana Maria de Brunswick-Wolfenbüttel. Ei au fost duși la fortăreața Novodvinsk în noaptea de 27 iunie 1780 și au părăsit Rusia la 30 iunie. S-au stabilit la Jutland, unde au trăit în condiții confortabile în arest la domiciliu pentru restul vieții lor, sub supravegherea Julianei. Ecaterina a plătit o pensie pentru ei până când ultimul dintre ei a murit în 1807.

Familie
Anton Ulrich și Anna Leopoldovna au avut următorii copii:

 Ivan al VI-lea (1740–1764) (a domnit ca Țar 1740-1741)
 Ecaterina Antonovna de Brunswick (1741–1807) 
 Elisabeta Antonovna de Brunswick (1743–1782)
 Petru Antonovici de Brunswick (1745–1798)
 Alexei Antonovici de Brunswick (1746–1787)

Arbore genealogic

Referințe
 At the House of Welf site (in German)
 Marie Tetzlaff : Katarina den stora (1998)

Nașteri în 1714
Decese în 1774
Casa de Brunswick-Bevern
Beneficiari ai Ordinului Sfântul Andrei
Anton Ulrich ( ; august–mai Duce de Brunswick-Lüneburg , a fost soțul Marii Ducese Anna Leopoldovna a Rusiei , care a domnit ca regentă a Rusiei timp de un an . Biografie Anton Ulrich a fost al doilea fiu al Ducelui Ferdinand Albert al II -lea de Brunswick-Lüneburg și a Prințesei Antoinette Amelie de Brunswick-Lüneburg . Sora mamei lui , Elisabeta , soția împăratului Carol al VI -lea , a aranjat pentru el căsătoria cu Ducesa Elisabeta de Mecklenburg-Schwerin ( cunoscută ca " Anna Leopoldovna " ) , fiica lui Karl Leopold , Duce de Mecklenburg-Schwerin , și nepoata Țarului Ivan al V -lea al Rusiei . Anton a ajuns în Rusia în așa că el și Anna s- au putut cunoaște unul pe altul . Căsătoria a avut loc în Mariajul a fost destinat să consolideze relațiile dintre casele Romanov și Habsburg . În fiul lor minor , Ivan , a devenit țar sub numele de Ivan al VI -lea . Inițial , Ernst Biron a fost regent , dar când au apărut zvonuri că Biron plănuiește să exileze pe Anton și Anna în Germania , s- a organizat o lovitură de stat și Anna a fost numită regentă . Nu după mult timp , lovitura dina scos familia de la putere . Noua împărăteasă , Elisabeta a Rusiei , i- a arestat pe Anton Ulrich , soția și copiii acestora , care au rămas închiși toată viața . Anii de închisoare au fost grei , iar familiei i s- au refuzat periodic mai multe lucruri necesare . Practic , orice comunicare cu lumea exterioară , cu excepția câtorva funcționari , le- a fost interzisă . Guvernatorul de Arkhangelsk i- a vizitat în mod regulat pentru a se interesa de sănătatea lor . În împărăteasa Ecaterina i- a oferit Ducelui permisiunea de a părăsi Rusia , cu condiția să -și părăsească copiii ; el a refuzat . Înainte să moară și- a pierdut vederea . A fost îngropat foarte discret , iar soldaților li s- a interzis să dezvăluie locul de înmormântare , însă sicriul său a fost decorat cu argint . Copiii care au supraviețuit au fost eliberați din închisoare și dați în custodia mătușii lor , regina daneză văduvă Juliana Maria de Brunswick-Wolfenbüttel . Ei au fost duși la fortăreața Novodvinsk în noaptea deiunieși au părăsit Rusia laiunie . S- au stabilit la Jutland , unde au trăit în condiții confortabile în arest la domiciliu pentru restul vieții lor , sub supravegherea Julianei . Ecaterina a plătit o pensie pentru ei până când ultimul dintre ei a murit în Familie Anton Ulrich și Anna Leopoldovna au avut următorii copii : Ivan al VI-lea1764 ) ( a domnit ca Țar Ecaterina Antonovna de Brunswick1807 ) Elisabeta Antonovna de Brunswick1782 ) Petru Antonovici de Brunswick1798 ) Alexei Antonovici de Brunswick1787 ) Arbore genealogic Referințe At the House of Welf site ( in German ) Marie Tetzlaff \ : Katarina den stora Nașteri în Decese în Casa de Brunswick-Bevern Beneficiari ai Ordinului Sfântul Andrei