Hominoidea
Hominoidea sunt o suprafamilie de primate catariniene care include ființele umane și așa-numitele maimuțele antropomorfe. Ele se disting de alte primate printr-un grad mai larg de libertate de mișcare la nivelul articulației umărului. În utilizarea tradițională și non-științifică, termenul „maimuță” exclude oamenii și poate include primate fără coadă considerate taxonomic maimuțe (cum ar fi maimuța din Barberia și maimuța neagră) și, prin urmare, nu este echivalent cu taxonul științific Hominoidea. Există două ramuri existente ale superfamiliei Hominoidea: gibonii sau maimuțele mai mici și hominizii sau maimuțele mari.

 Familia Hylobatidae, maimuțele mai mici, include patru genuri și un total de șaisprezece specii de gibon, inclusiv gibonul lar și siamangul, toate originare din Asia. Trăiesc în copaci și sunt bipede la sol. Au corpuri mai ușoare și grupuri sociale mai mici față de maimuțele mari.
 Familia Hominidae (hominizii), maimuțele mari, include patru genuri care cuprinde trei specii existente de urangutani si subspecii lor, două specii existente de gorile și subspecii lor, două specii existente ale genului Pan (bonobo și cimpanzei) și subspecii lor și o specie existentă de oameni într-o singură subspecie existentă.

Cu excepția gorilelor și a oamenilor, hominoizii sunt cățărători agili ai copacilor. Maimuțele mănâncă o varietate de alimente vegetale și animale, majoritatea hranei constând în alimente vegetale, care pot include fructe, frunze, tulpini, rădăcini și semințe, inclusiv nuci și semințe de iarbă. Alimentația umană este uneori substanțial diferită de cele ale altor hominoizi datorată parțial dezvoltării tehnologiei și unei game largi de locuințe. Oamenii sunt de departe cea mai numeroasă dintre speciile hominoide, de fapt depășind toate celelalte primate cu un factor de câteva mii la unu.

Humanoizii non-umani sunt rari sau pe cale de dispariție. Principala amenințare pentru majoritatea speciilor pe cale de dispariție este pierderea habitatului pădurii tropicale, deși unele populații sunt în continuare amenințate de vânarea pentru carne. Marile maimuțe din Africa se confruntă cu amenințarea din cauza virusului Ebola. În prezent considerată a fi cea mai mare amenințare la adresa supraviețuirii maimuțelor africane, infecția cu Ebola este responsabilă de moartea a cel puțin o treime din totalul gorilelor și cimpanzeilor începând cu anul 1990.

Denumire 
Expresia „maimuțe antropoide” este utilizată pentru a numi toate maimuțele fără cozi care alcătuiesc această superfamilie, la fel ca traducerea englezescului apes spre deosebire de monkeys.

Filogenie
Analiza genetică combinată cu dovezi fosile indică faptul că hominoizii s-au îndepărtat de maimuțele Lumii Vechi cu aproximativ 25 de milioane de ani în urmă, lângă limita Oligocen-Miocen. Gibonii s-au despărțit de restul acum aproximativ 18 milioane de ani, iar divizările hominide s-au întâmplat acum 14 milioane de ani  (Pongo), 7 milioane de ani (Gorilla) și 3-5 milioane de ani (Homo & Pan).

Familiile și genurile și speciile existente de hominoizi sunt:
 Superfamilia Hominoidea
 Familia Hominidae: hominzi („maimuțele mari”)
 Genul Pongo: urangutani
 Urangutanul de Borneo, P. pygmaeus
 Urangutanul de Sumatra, P. abelii
 Urangutanul de Tapanuli, P. tapanuliensis
 Genul Gorilla: gorile
 Gorila vestică, G. gorilla
 Gorila estică, G. beringei
 Genul Homo: oameni
 Om, H. sapiens
 Genul Pan: cimpanzei
 Cimpanzeul comun, P. troglodytes
 Bonobo, P. paniscus
 Familia Hylobatidae: giboni („maimuțele mai mici”)
 Genul Hylobates
 Gibonul lar sau gibonul cu mâini albe, H. lar
 Gibonul de Borneo cu barbă albă, H. albibarbis
 Gibonul agil sau gibonul cu mâini negre, H. agilis
 Gibonul lui Müller sau gibonul gri, H. muelleri
 Gibonul argintiu, H. moloch
 Gibonul cu capac, H. pileatus
 Gibonul lui Kloss gibonul pitic, H. klossii
 Genul Hoolock
 Gibonul hoolock vestic, H. hoolock
 Gibonul hoolock estic, H. leuconedys
 Gibonul hoolock cu sprâncene albe, H. tianxing
 Genul Symphalangus
 Siamang, S. syndactylus
 Genul Nomascus
 Northern buffed-cheeked gibbon, N. annamensis
 Gibonul cu obraji galbeni nordic, N. concolor
 Gibonul cu creastă neagră, N. nasutus
 Gibonul cu crestă neagră din est, N. hainanus
 Gibbonul cu obraji albi din sud N. siki
 Gibonul cu obrajii albi din nord, N. leucogenys
 Gibonul cu obrajii galbeni, N. gabriellae

Istoria taxonomiei hominoide
Istoria taxonomiei hominoide este complexă și oarecum confuză. Dovezi recente ne-au schimbat înțelegerea relațiilor dintre hominoizi, în special în ceea ce privește descendența umană; iar termenii folosiți în mod tradițional au devenit oarecum confuzi. Abordările concurente ale metodologiei și terminologiei se găsesc printre sursele științifice actuale. De-a lungul timpului, autoritățile au schimbat numele și semnificațiile numelor grupurilor și subgrupurilor pe măsură ce noi dovezi — adică noi descoperiri ale fosilelor și uneltelor și ale observațiilor pe teren, plus comparații continue de anatomie și secvențe ADN — au schimbat înțelegerea relațiilor dintre hominoizi. A existat o retrogradare treptată a oamenilor de la a fi „speciali” în taxonomie la a fi o ramură printre multe altele. Această frământare recentă (a istoriei) ilustrează influența crescândă asupra tuturor taxonomiei a cladisticii, știința clasificării ființelor vii strict în funcție de liniile lor de descendență.

Astăzi, există opt genuri de hominoizi. Acestea sunt: patru genuri din familia Hominidae, și anume Homo, Pan, Gorilla și Pongo; plus patru genuri din familia Hylobatidae (giboni): Hylobates, Hoolock, Nomascus și Symphalangus. (Cele două subspecii ale gibonii hoolock au fost recent mutate din genul Bunopithecus în noul gen Hoolock și au fost reclasificate ca specii; o a treia specie a fost descrisă în ianuarie 2017).)

În 1758, Carl Linnaeus, bazându-se pe relatări de mâna a doua sau a treia, a plasat o a doua specie în Homo împreună cu H. sapiens: Homo troglodytes („om care locuiește în peșteră”). Deși termenul „Orang Outang” este listat ca varietate – Homo sylvestris – sub această specie, nu este totuși clar la ce animal se referă acest nume, deoarece Linnaeus nu avea nici un specimen la care să se refere, deci nici o descriere precisă. Este posibil ca Linnaeus să fi bazat Homo troglodytes pe rapoarte despre creaturi mitice, simieni pe atunci neidentificați sau nativi asiatici îmbrăcați în piei de animale. Linnaeus a numit urangutanul Simia satyrus („maimuță satirică”). El a plasat cele trei genuri Homo, Simia și Lemur în ordinul Primatelor.

Denumirea troglodytes a fost folosită pentru cimpanzei de Blumenbach în 1775, dar i-a mutat în genul Simia. Urangutanul a fost mutat în genul Pongo în 1799 de Lacépède.

Includerea oamenilor în primate alături de maimuțe și maimuțe antropoide de către Linnaeus a fost tulburătoare pentru oamenii care au negat o relație strânsă între oameni și restul regnului animal. Arhiepiscopul luteran al lui Linnaeus l-a acuzat de „impietate”. Într-o scrisoare adresată botanistului Johann Georg Gmelin din 25 februarie 1747, Linnaeus a scris:

Nu vă place [vouă] că l-am plasat pe om printre antropomorfe, poate din cauza termenului „cu formă umană”, dar omul învață să se cunoască pe sine. Să nu ne certăm cu privire la cuvinte. Pentru mine va fi același lucru, indiferent de numele pe care îl vom aplica. Dar caut de la tine și de la întreaga lume o diferență generică între om și simian care [urmează] din principiile Istoriei naturale. Nu știu nici unul. Dacă cineva mi-ar putea spune una singură! Dacă aș fi numit omul simian sau invers, aș fi adus toți teologii împotriva mea. Poate că ar trebui, în virtutea legii istoriei naturale.

În consecință, Johann Friedrich Blumenbach în prima ediție a Manualul de istorie naturală (1779), a propus ca primatele să fie împărțite în Quadrumana (cu patru mâini, adică maimuțe și maimuțe antropoide) și Bimana (cu două mâini, adică oameni). Această distincție a fost preluată de alți naturaliști, mai ales de Georges Cuvier. Unii au ridicat distincția la nivelul ordinului.

Cu toate acestea, numeroasele afinități dintre oameni și alte primate – și mai ales „marile maimuțe” – au arătat clar că distincția nu avea sens științific.

Modificări ale taxonomiei și terminologiei („hominid” v „hominin”)

Note

Referințe

Legături externe

  Agreement between cladograms based on molecular and anatomical data.
 Human Timeline (Interactive) – Institutul Smithsonian, Muzeul Național de Istorie Naturală (august 2016).
Hominoidea sunt o suprafamilie de primate catariniene care include ființele umane și așa -numitele maimuțele antropomorfe . Ele se disting de alte primate printr- un grad mai larg de libertate de mișcare la nivelul articulației umărului . În utilizarea tradițională și non-științifică , termenul „ maimuță ” exclude oamenii și poate include primate fără coadă considerate taxonomic maimuțe ( cum ar fi maimuța din Barberia și maimuța neagră ) și , prin urmare , nu este echivalent cu taxonul științific Hominoidea . Există două ramuri existente ale superfamiliei Hominoidea : gibonii sau maimuțele mai mici și hominizii sau maimuțele mari . Familia Hylobatidae , maimuțele mai mici , include patru genuri și un total de șaisprezece specii de gibon , inclusiv gibonul lar și siamangul , toate originare din Asia . Trăiesc în copaci și sunt bipede la sol . Au corpuri mai ușoare și grupuri sociale mai mici față de maimuțele mari . Familia Hominidae ( hominizii ) , maimuțele mari , include patru genuri care cuprinde trei specii existente de urangutani si subspecii lor , două specii existente de gorile și subspecii lor , două specii existente ale genului Pan ( bonobo și cimpanzei ) și subspecii lor și o specie existentă de oameni într- o singură subspecie existentă . Cu excepția gorilelor și a oamenilor , hominoizii sunt cățărători agili ai copacilor . Maimuțele mănâncă o varietate de alimente vegetale și animale , majoritatea hranei constând în alimente vegetale , care pot include fructe , frunze , tulpini , rădăcini și semințe , inclusiv nuci și semințe de iarbă . Alimentația umană este uneori substanțial diferită de cele ale altor hominoizi datorată parțial dezvoltării tehnologiei și unei game largi de locuințe . Oamenii sunt de departe cea mai numeroasă dintre speciile hominoide , de fapt depășind toate celelalte primate cu un factor de câteva mii la unu . Humanoizii non-umani sunt rari sau pe cale de dispariție . Principala amenințare pentru majoritatea speciilor pe cale de dispariție este pierderea habitatului pădurii tropicale , deși unele populații sunt în continuare amenințate de vânarea pentru carne . Marile maimuțe din Africa se confruntă cu amenințarea din cauza virusului Ebola . În prezent considerată a fi cea mai mare amenințare la adresa supraviețuirii maimuțelor africane , infecția cu Ebola este responsabilă de moartea a cel puțin o treime din totalul gorilelor și cimpanzeilor începând cu anul Denumire Expresia „ maimuțe antropoide ” este utilizată pentru a numi toate maimuțele fără cozi care alcătuiesc această superfamilie , la fel ca traducerea englezescului apes spre deosebire de monkeys . Filogenie Analiza genetică combinată cu dovezi fosile indică faptul că hominoizii s- au îndepărtat de maimuțele Lumii Vechi cu aproximativde milioane de ani în urmă , lângă limita Oligocen -Miocen . Gibonii s- au despărțit de restul acum aproximativmilioane de ani , iar divizările hominide s- au întâmplat acummilioane de ani ( Pongo),milioane de ani ( Gorilla ) șimilioane de ani ( Homo & Pan ) . Familiile și genurile și speciile existente de hominoizi sunt : Superfamilia Hominoidea Familia Hominidae : hominzi ( „ maimuțele mari ” ) Genul Pongo : urangutani Urangutanul de Borneo , P. pygmaeus Urangutanul de Sumatra , P. abelii Urangutanul de Tapanuli , P. tapanuliensis Genul Gorilla : gorile Gorila vestică , G. gorilla Gorila estică , G. beringei Genul Homo : oameni Om , H. sapiens Genul Pan : cimpanzei Cimpanzeul comun , P. troglodytes Bonobo , P. paniscus Familia Hylobatidae : giboni ( „ maimuțele mai mici ” ) Genul Hylobates Gibonul lar sau gibonul cu mâini albe , H. lar Gibonul de Borneo cu barbă albă , H. albibarbis Gibonul agil sau gibonul cu mâini negre , H. agilis Gibonul lui Müller sau gibonul gri , H. muelleri Gibonul argintiu , H. moloch Gibonul cu capac , H. pileatus Gibonul lui Kloss gibonul pitic , H. klossii Genul Hoolock Gibonul hoolock vestic , H. hoolock Gibonul hoolock estic , H. leuconedys Gibonul hoolock cu sprâncene albe , H. tianxing Genul Symphalangus Siamang , S. syndactylus Genul Nomascus Northern buffed-cheeked gibbon , N. annamensis Gibonul cu obraji galbeni nordic , N. concolor Gibonul cu creastă neagră , N. nasutus Gibonul cu crestă neagră din est , N. hainanus Gibbonul cu obraji albi din sud N. siki Gibonul cu obrajii albi din nord , N. leucogenys Gibonul cu obrajii galbeni , N. gabriellae Istoria taxonomiei hominoide Istoria taxonomiei hominoide este complexă și oarecum confuză . Dovezi recente ne- au schimbat înțelegerea relațiilor dintre hominoizi , în special în ceea ce privește descendența umană ; iar termenii folosiți în mod tradițional au devenit oarecum confuzi . Abordările concurente ale metodologiei și terminologiei se găsesc printre sursele științifice actuale . De-a lungul timpului , autoritățile au schimbat numele și semnificațiile numelor grupurilor și subgrupurilor pe măsură ce noi dovezi — adică noi descoperiri ale fosilelor și uneltelor și ale observațiilor pe teren , plus comparații continue de anatomie și secvențe ADN — au schimbat înțelegerea relațiilor dintre hominoizi . A existat o retrogradare treptată a oamenilor de la a fi „ speciali ” în taxonomie la a fi o ramură printre multe altele . Această frământare recentă ( a istoriei ) ilustrează influența crescândă asupra tuturor taxonomiei a cladisticii , știința clasificării ființelor vii strict în funcție de liniile lor de descendență . Astăzi , există opt genuri de hominoizi . Acestea sunt : patru genuri din familia Hominidae , și anume Homo , Pan , Gorilla și Pongo ; plus patru genuri din familia Hylobatidae ( giboni ) : Hylobates , Hoolock , Nomascus și Symphalangus . ( Cele două subspecii ale gibonii hoolock au fost recent mutate din genul Bunopithecus în noul gen Hoolock și au fost reclasificate ca specii ; o a treia specie a fost descrisă în ianuarie ) În Carl Linnaeus , bazându -se pe relatări de mâna a doua sau a treia , a plasat o a doua specie în Homo împreună cu H. sapiens : Homo troglodytes ( „ om care locuiește în peșteră ” ) . Deși termenul „ Orang Outang” este listat ca varietate – Homo sylvestris – sub această specie , nu este totuși clar la ce animal se referă acest nume , deoarece Linnaeus nu avea nici un specimen la care să se refere , deci nici o descriere precisă . Este posibil ca Linnaeus să fi bazat Homo troglodytes pe rapoarte despre creaturi mitice , simieni pe atunci neidentificați sau nativi asiatici îmbrăcați în piei de animale . Linnaeus a numit urangutanul Simia satyrus ( „ maimuță satirică ” ) . El a plasat cele trei genuri Homo , Simia și Lemur în ordinul Primatelor . Denumirea troglodytes a fost folosită pentru cimpanzei de Blumenbach în dar i- a mutat în genul Simia . Urangutanul a fost mutat în genul Pongo înde Lacépède . Includerea oamenilor în primate alături de maimuțe și maimuțe antropoide de către Linnaeus a fost tulburătoare pentru oamenii care au negat o relație strânsă între oameni și restul regnului animal . Arhiepiscopul luteran al lui Linnaeus l- a acuzat de „ impietate ” . Într- o scrisoare adresată botanistului Johann Georg Gmelin dinfebruarie Linnaeus a scris : Nu vă place [ vouă ] că l- am plasat pe om printre antropomorfe , poate din cauza termenului „ cu formă umană ” , dar omul învață să se cunoască pe sine . Să nu ne certăm cu privire la cuvinte . Pentru mine va fi același lucru , indiferent de numele pe care îl vom aplica . Dar caut de la tine și de la întreaga lume o diferență generică între om și simian care [ urmează ] din principiile Istoriei naturale . Nu știu nici unul . Dacă cineva mi- ar putea spune una singură ! Dacă aș fi numit omul simian sau invers , aș fi adus toți teologii împotriva mea . Poate că ar trebui , în virtutea legii istoriei naturale . În consecință , Johann Friedrich Blumenbach în prima ediție a Manualul de istorie naturală a propus ca primatele să fie împărțite în Quadrumana ( cu patru mâini , adică maimuțe și maimuțe antropoide ) și Bimana ( cu două mâini , adică oameni ) . Această distincție a fost preluată de alți naturaliști , mai ales de Georges Cuvier . Unii au ridicat distincția la nivelul ordinului . Cu toate acestea , numeroasele afinități dintre oameni și alte primate – și mai ales „ marile maimuțe” – au arătat clar că distincția nu avea sens științific . Modificări ale taxonomiei și terminologiei ( „ hominid” v „ hominin ” ) Note Referințe Legături externe Agreement between cladograms based on molecular and anatomical data . Human Timeline ( Interactive ) – Institutul Smithsonian , Muzeul Național de Istorie Naturală ( august