Ughi
Ughiul desemnează moneda de aur ungurească sau transilvăneană imitată după florin (ducat). Ughiul apare în documente sub diverse alte denumiri: zlot de aur, zloți, zloți ungurești și zloți roșii ungurești, galbeni (ungari d’oro), florin unguresc.

Etimologie
Cuvântul românesc ughi este împrumutat din polonă, ug.

Istoric
Moneda este semnalată pe piața românească în secolul al XV-lea și se menține până în secolul al XIX-lea și a avut o valoare relativ constantă în raport cu celelalte specii monetare: la 1586, ughiul valora 100 de aspri; în 1658 valora 1,73 lei; după un secol, 2,75 lei. În 1660 ughiul valora 200 bani (1,5 taleri); în 1671 valora 20 costande; în 1665, 3 florini și 60 dinari; în 1715, 4 florini sau chiar mai mult; în 1750 valora 300 bani. Sub Constantin Brâncoveanu valora 1,5 taleri; în 1728 era definit în Oltenia: „moneta ideale calcolata per un talero leonino e mezzo”; în 1745 înregistrează 1,66 taleri (sau 20 de taleri pentru 12 ughi). 

În secolele XV-XVIII, a fost moneda dominantă și a constituit împreună cu talerul (de diferite specii, olandez sau german) sistemul comercial al vremii, cu putere eliberatorie recunoscută de vistierie (vezi Condica Vistieriei Țării Românești ). Datorită intensei circulații pe piața comercială românească, ughiul a îndeplinit și funcția de unitate metrologică. Trebuie făcută o distincție între diferitele monede de aur, pentru a nu se crea confuzii, întrucât documentele de epocă nu fac acest lucru. În acea perioadă circulau mai multe monede de aur (ungurești, austriece, germane, venețiene etc.) iar în actele de vânzare-cumpărare le putem întâlni pe toate sub denumirea generică de galbeni (destul de rar se face specificația: galbeni venetici, galbeni turcești etc.) Dăm în acest sens respectivele monede de aur împreună cu greutatea lor și cu valoarea lor în monedă de argint.

galbenul olandez 		= 3,494 gr.
	galbenul romano-german (imperial)	= 3,500 gr.
	galbenul unguresc 		= 3,495 gr.
	galbenul venețian		= 3,485 gr.
	galbenul otoman 		= 3,635 gr.

Puritatea galbenilor statelor din cadrul Sfântului Imperiu Romano-German era de 986‰, la fel a ducaților emiși în Țările de Jos și a celor venețieni. Moneda de aur turcească, deși inițial avea o puritate mare - 990,3 ‰ , se va deprecia, ajungând în această perioadă la 950‰.
 Între 1690 – 1714 galbenul venetic (ducatul venețian)   = 2,5 taleri
 	     1709, galbenul imperial (austriac)		= 4 florini și 30 creițari (în monedă renană)
 							= 5 florini și 40 dinari (în monede ungurești)
              1709, galbenul (ducatul) bavarez	        = 3 florini renani
 							= 3,6 florini ungurești
 	     1694 – 1703, galbenul turcesc		= 1,5 taleri
 	     1709. 					= 5 florini ungurești
 							= 4,1 florini renani
              1710 – 1711, 3 galbeni 			= 5 taleri
              1715, galbenul unguresc (ughiul)		= 4 florini
              1717, 					= 4 florini și 5 creițari
              1728,					= 1,5 taleri lei
              1745, 					= 1,66 taleri
              1750, 					= 300 dinari 

Este important să nu se facă confuzie între monedele de aur aflate în circulație în Țara Românească la acea vreme și zlotul valah, monedă care, prin denumirea ei, lasă impresia că ar fi bătută din aur. Avem de a face cu o monedă de argint și nu de aur și este vorba, de fapt, de florin (zlot valah sau florin fiind același lucru). Desigur, la origine trebuie să fi fost vorba de o monedă de aur (ducat), însă datorită devalorizării ei de-a lungul timpului, a început să fie bătută din argint, păstrându-i-se doar numele. Dăm mai jos valoarea în alte monede:

Un zlot valah valora în anul
                            1709 = 1 florin și 10 creițari
 				= 1,4 florini ungurești
 	 		 	= 0,25 galbeni
 			   1711	= 88 bani
 			   1735	= 80 bani (15 taleri = 25 zloți)
 			        = 2 tulți

Note

Bibliografie
 Ioan Oprea, Carmen-Gabriela Pamfil, Rodica Radu, Victoria Zăstroiu, Noul dicționar universal al limbii române, Ediția a doua, Editura Litera Internațional, București-Chișinău, 2007. ISBN 978-973-675-307-7
 C.D. Aricescu, Condica de venituri și cheltuieli a Vistieriei de la leatul 7202 la leatul 7212 (1694-1704) în Revista Istorică a Arhivelor României, București, 1873
 Eudoxiu de Hurmuzaki, Documente privitoare la istoria românilor, vol. V/1, VI, IX/1, XIV/2, XV/2, București, 1881-1920.
 Dinu Giurescu, Anatefterul, Condica de porunci a Vistieriei lui Constantin Brâncoveanu în Studii și Materiale de Istorie Medie, nr. V, 1962, pp. 353-491
 Costin Kirițescu, Sistemul bãnesc al leului și precursorii lui, București 1997
 Bogdan Murgescu, Circulația monetară în Țările Române în secolul al XVI-lea, București, 1996
 Gheorghe Zane, Economia de schimb în Principatele Române, București, 1930
 Mihai Berza, Haraciul Moldovei și Țării Românești în sec. XV-XIX, în  Studii și materiale de istorie medie, II, București, 1957, pp. 7-47
 Ruxandra Cămărășescu și Coralia Fotino, Din istoria prețurilor. Evoluția prețurilor cailor în Țara Românească, în Studii și materiale de istorie medie, VI, București, 1973, pp. 225-243.
 Paul Cernovodeanu, Economy and Society in the Romanian Countries in the 17th and mid. 18th Centuries, în Romanian's Economic History, From the beginning to World War II, București, 1994, pp. 75-113
 N. Grigoraș Dările personale ale populației din Țara Românească a Moldovei și dările în bani pentru turci de la întemeierea statului până la reforma lui Constantin Mavrocordat (1359 – 1741) partea I în C.I. serie nouă, an XI, 1980
 Florica Moisil, Monetele din Țara Românească din timpul lui Constantin Brâncoveanu în Cronica arheologică și numismatică, 7, nr. 67-68, București, ian.-febr. 1927, pp. 57-69
 Dragoș Ungureanu, Considerații privind diminuarea numărului tezaurelor monetare între ultimul sfert de secol XVII și prima jumătate a secolului XVIII, în Muzeul Național, nr. XIII, București, 2000, pp. 47 – 71
 Aurel Vâlcu, Monedă reală și monedă de cont în Țara Românească în prima jumătate a secolului al XVII-lea, în 130 de ani de la crearea sistemului monetar românesc modern, București, 1997, pp. 289-294
 Huszar Lajos, Munzkatalog Ungarn von 1000 bis heute, München, 1979

Vezi și
 Bir

Monedele Europei
Numismatică
Foste unități monetare
Florini
Monede din Evul Mediu
Monede de aur
Ughiul desemnează moneda de aur ungurească sau transilvăneană imitată după florin ( ducat ) . Ughiul apare în documente sub diverse alte denumiri : zlot de aur , zloți , zloți ungurești și zloți roșii ungurești , galbeni ( ungari d’oro ) , florin unguresc . Etimologie Cuvântul românesc ughi este împrumutat din polonă , ug. Istoric Moneda este semnalată pe piața românească în secolul al XV -lea și se menține până în secolul al XIX -lea și a avut o valoare relativ constantă în raport cu celelalte specii monetare : la ughiul valorade aspri ; învalora73 lei ; după un secol,75 lei . Înughiul valorabani5 taleri ) ; învaloracostande ; înflorini șidinari ; înflorini sau chiar mai mult ; învalorabani . Sub Constantin Brâncoveanu valora5 taleri ; înera definit în Oltenia : „ moneta ideale calcolata per un talero leonino e mezzo ” ; înînregistrează66 taleri ( saude taleri pentruughi ) . În secolele XV-XVIII , a fost moneda dominantă și a constituit împreună cu talerul ( de diferite specii , olandez sau german ) sistemul comercial al vremii , cu putere eliberatorie recunoscută de vistierie ( vezi Condica Vistieriei Țării Românești ) . Datorită intensei circulații pe piața comercială românească , ughiul a îndeplinit și funcția de unitate metrologică . Trebuie făcută o distincție între diferitele monede de aur , pentru a nu se crea confuzii , întrucât documentele de epocă nu fac acest lucru . În acea perioadă circulau mai multe monede de aur ( ungurești , austriece , germane , venețiene etc. ) iar în actele de vânzare-cumpărare le putem întâlni pe toate sub denumirea generică de galbeni ( destul de rar se face specificația : galbeni venetici , galbeni turcești etc. ) Dăm în acest sens respectivele monede de aur împreună cu greutatea lor și cu valoarea lor în monedă de argint . galbenul olandez =494 gr. galbenul romano-german ( imperial ) =500 gr. galbenul unguresc =495 gr. galbenul venețian =485 gr. galbenul otoman =635 gr. Puritatea galbenilor statelor din cadrul Sfântului Imperiu Romano-German era de , la fel a ducaților emiși în Țările de Jos și a celor venețieni . Moneda de aur turcească , deși inițial avea o puritate mare -3 ‰ , se va deprecia , ajungând în această perioadă la . Între–galbenul venetic ( ducatul venețian ) =5 taleri galbenul imperial ( austriac ) =florini șicreițari ( în monedă renană ) =florini șidinari ( în monede ungurești ) galbenul ( ducatul ) bavarez =florini renani =6 florini ungurești – galbenul turcesc =5 taleri =florini ungurești =1 florini renani –galbeni =taleri galbenul unguresc ( ughiul ) =florini =florini șicreițari =5 taleri lei =66 taleri =dinari Este important să nu se facă confuzie între monedele de aur aflate în circulație în Țara Românească la acea vreme și zlotul valah , monedă care , prin denumirea ei , lasă impresia că ar fi bătută din aur . Avem de a face cu o monedă de argint și nu de aur și este vorba , de fapt , de florin ( zlot valah sau florin fiind același lucru ) . Desigur , la origine trebuie să fi fost vorba de o monedă de aur ( ducat ) , însă datorită devalorizării ei de- a lungul timpului , a început să fie bătută din argint , păstrându -i -se doar numele . Dăm mai jos valoarea în alte monede : Un zlot valah valora în anul =florin șicreițari =4 florini ungurești =25 galbeni =bani =banitaleri =zloți ) =tulți Note Bibliografie Ioan Oprea , Carmen-Gabriela Pamfil , Rodica Radu , Victoria Zăstroiu , Noul dicționar universal al limbii române , Ediția a doua , Editura Litera Internațional , București-Chișinău , ISBN675-307-7 C.D. Aricescu , Condica de venituri și cheltuieli a Vistieriei de la leatulla leatul( 1694-1704 ) în Revista Istorică a Arhivelor României , București , Eudoxiu de Hurmuzaki , Documente privitoare la istoria românilor , vol . V/1 , VI , IX/1 , XIV/2 , XV/2 , București , Dinu Giurescu , Anatefterul , Condica de porunci a Vistieriei lui Constantin Brâncoveanu în Studii și Materiale de Istorie Medie , nr. V , pp. Costin Kirițescu , Sistemul bãnesc al leului și precursorii lui , București Bogdan Murgescu , Circulația monetară în Țările Române în secolul al XVI -lea , București , Gheorghe Zane , Economia de schimb în Principatele Române , București , Mihai Berza , Haraciul Moldovei și Țării Românești în sec . XV-XIX , în Studii și materiale de istorie medie , II , București , pp . Ruxandra Cămărășescu și Coralia Fotino , Din istoria prețurilor . Evoluția prețurilor cailor în Țara Românească , în Studii și materiale de istorie medie , VI , București , pp . Paul Cernovodeanu , Economy and Society in the Romanian Countries in theh and mid.h Centuries , în Romanian's Economic History , From the beginning to World War II , București , pp. N. Grigoraș Dările personale ale populației din Țara Românească a Moldovei și dările în bani pentru turci de la întemeierea statului până la reforma lui Constantin Mavrocordat–partea I în C.I. serie nouă , an XI , Florica Moisil , Monetele din Țara Românească din timpul lui Constantin Brâncoveanu în Cronica arheologică și numismatică , nr. București , ian.-febr. pp. Dragoș Ungureanu , Considerații privind diminuarea numărului tezaurelor monetare între ultimul sfert de secol XVII și prima jumătate a secolului XVIII , în Muzeul Național , nr. XIII , București , pp.– Aurel Vâlcu , Monedă reală și monedă de cont în Țara Românească în prima jumătate a secolului al XVII -lea , înde ani de la crearea sistemului monetar românesc modern , București , pp. Huszar Lajos , Munzkatalog Ungarn vonbis heute , München , Vezi și Bir Monedele Europei Numismatică Foste unități monetare Florini Monede din Evul Mediu Monede de aur