Persecuția creștinilor
Persecuția creștinilor este o noțiune care acoperă o diversitate de evenimente, comportamente și acțiuni  disparate în epoci și locuri ce au în comun  diferite tipuri de abuzuri făcute împotriva comunității creștine cu « premeditare și perseverență ».

Antichitate 
Persecuția creștinilor este un fenomen ce s-a perpetuat încă de la apariția creștinismului și până în prezent. Primii creștini au fost persecutați atât de comunitățile evreiești din care au apărut, cât și de Imperiul Roman, care controla cea mai parte a teritoriului de răspândire a creștinismului timpuriu. Acest lucru a continuat din secolul I și până la începutul secolului al IV-lea, când religia creștină a fost legalizată prin Edictul de la Milano, devenind mai apoi religie de stat în Imperiul Roman.

Persecuțiile antice au fost mult exagerate de către apologeții creștini. A se vedea de exemplu cartea The Myth of Persecution de Candida Moss. Teza lui Moss este că ideea tradițională a „epocii martirilor”, în care creștinii ar fi suferit persecuții din partea autorităților romane și ar fi trăit cu frica de a fi aruncați la lei, este în mare parte imaginară. După opinia autoarei nu au existat niciodată persecuții viguroase țintite de autoritățile Imperiului Roman asupra creștinilor. Persecutarea oficială a creștinilor de către împărat a durat cel mult doisprezece ani ai primilor trei sute de ani ai istoriei Bisericii. Cele mai multe povestiri despre martiri individuali sunt, potrivit Candidei Moss, „pure scorneli” și chiar cele mai vechi și mai corecte din punct de vedere istoric povestiri despre martiri și suferințele lor au fost corupte și rescrise de către editori ulteriori, astfel încât este imposibil să mai știm cu certitudine ceva despre ceea ce martirii au gândit, făcut sau spus.

Pentru păgâni problema nu era pe cine adorau creștinii, ci faptul că foștii păgâni nu mai respectau zeii păgâni. Evreilor le era permis acest lucru, dar nu și creștinilor, care nu erau considerați o religie pe motivul că toate religiile sunt străvechi. Când se întâmpla un dezastru natural, o molimă sau o înfrângere militară vina cădea pe faptul că creștinii nesocotesc zeii păgâni, ceea ce atrăgea furia maselor. A nu participa la adorarea zeilor imperiului și a împăratului era considerat un act de trădare. Dar a fi creștin nu era o infracțiune (pentru cea mai mare parte a acelor secole). Primul împărat roman care i-a persecutat pe creștini a fost Nero (54-68 e.n),  și învinovățindu-i pe câțiva creștini pentru acel incendiu. Unii cercetători moderni au pus la îndoială corectitudinea relatării, deoarece această persecuție este menționată prima oară spre sfârșitul secolului IV d.Hr., ceea ce trezește suspiciuni că ar fi fictivă.

Pliniu cel Tânăr s-a adresat împăratului pentru că nu știa ce să facă cu creștinii. Creștinii încălcau interdicția de a se întruni (întrunirile de orice fel erau interzise în toată provincia de teama răzmerițelor). Pliniu a ajuns la concluzia că cei care oferă jertfe zeilor nu pot fi considerați creștini.

În primele două secole d.Hr. creștinismul era o sectă minusculă, de aceea ea nu a făcut mari griji împăraților. Biserica nu era angajată într-o luptă pentru existență în primele ei secole, înainte ca Imperiul Roman s-o adopte drept religie națională. Persecuțiile contra creștinilor erau sporadice și doar evenimente locale. De fapt, cea mai mare parte a timpului cei care guvernau se opuneau violențelor maselor contra creștinilor. De exemplu, masele erau supărate pe faptul că Pliniu era prea tolerant și moderat în combaterea creștinilor.

Faptul că creștinii se întâlneau pe întuneric, înainte de ivirea zorilor, sărutându-se tradițional pe gură și numindu-se „frate” și „soră” a dat naștere zvonului fals că creștinii se țin de orgii incestuoase. Faptul că ei „mâncau carnea și beau sângele Fiului” (lui Isus, v. Trupul și Sângele Mântuitorului) a dat naștere zvonului că creștinii sunt canibali de copii.

Epoca modernă 

Atât misionarii creștini, cât și neofiții pe care aceștia i-au convertit la creștinism, au fost ținte ale persecuțiilor, de multe ori până într-acolo încât au devenit martiri ai credinței. Există și o istorie a suferințelor fiecărei confesiuni creștine în parte, din cauza altor creștini sub acuzația de erezie, mai ales în secolul al XVI-lea în timpul Reformei Protestante.

De-a lungul istoriei creștinii ce au murit pentru credința lor sunt  în număr de șaptezeci de milioane, dintre care patruzeci și cinci de milioane doar în secolul al XX-lea.

În secolul al XX-lea creștinii au fost persecutați de state atee cum ar fi Germania Nazistă, URSS și Coreea de Nord. În anul 2012 organizația misionară creștină engleză Open Door estima că aproximativ de 100 milioane de creștini înfruntă persecuția în special în țările predominant musulmane cum ar fi Iran sau Arabia Saudită. Creștinii din Pakistan sub supuși unui genocid de către talibani. Creștinii înfruntă de asemenea persecuția și în state atee precum Coreea de Nord unde nu există libertate religioasă. Un studiu recent, citat de Vatican, arată că 75 din 100 de persoane ucise din cauza urii religioase sunt creștini.

În Federația Rusă Martorii lui Iehova sunt persecutați începând cu 2017 fără o motivație clară.

Note

Bibliografie
Jakob Speigl,  Der Römische Staat und die Christen. Staat und Kirche von Domitian bis Commodus, Amsterdam 1970.

Legături externe
  Știri zilnice despre persecuția creștinilor în întreaga lume: 
 compassdirect.org: news from the frontlines of persecution
 Coptic Christians persecuted in Egypt 
 Montagnard Foundation supporting Christians persecuted in Vietnam, Laos and Cambodia
 Anti-Slavery organization
 "The Vengeance of the Jews Was Stronger Than Their Avarice: Modern Historians and the Persian Conquest of Jerusalem in 614"  by Elliott Horowitz (Jewish Social Studies Volume 4, Number 2)
 About the Noahide Laws 
 On the persecution of Catholics in Mexico 
 Graeme Clark, "Christians and the Roman State 193–324" 
 Photojournalist's Account – Images of Sudan's persecution
 Tietoa vainotuista suomeksi – Espoon helluntaikirkon sivut – Information about persecution in Finnish] 
 [http://www.persecution.in Daily updates about Christian persecution in India 
 Chronology of the Persecution of Christians from 299–324
 Voice of the Martyrs, USA
 The Persian conquest of Jerusalem in 614CE compared with Islamic conquest of 638CE
 „Nu vă este permis să existați...“ , 24 ianuarie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 „Viața creștină decurgea în liniște“ , 14 februarie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Persecuții și permisivitate față de creștini , 21 februarie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Monoteismul, cauză a persecuțiilor iudaice și păgâne , 12 martie 2013, Diac. George Aniculoaie, Ziarul Lumina
 Persecuția împăratului Decius asupra creștinilor , 14 martie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 „Persecuția n-a pornit dintr-un edict imperial“ , 21 martie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Persecuția lui Valerian și permisivitatea lui Gallienus , 28 martie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Aurelian, protector sau persecutor al Bisericii? , 4 aprilie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Dioclețian - Administrator priceput, persecutor nemilos , 11 aprilie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Reforma religioasă a lui Dioclețian , 18 aprilie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Bunăvoința stăpânirii romane față de creștini , 25 aprilie 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Scoaterea creștinilor în afara legii , 9 mai 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Patru edicte de persecuție în vremea lui Dioclețian , 16 mai 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 Începutul domniei lui Constantin cel Mare , 23 mai 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina
 „Creștinii să se roage Dumnezeului lor pentru sănătatea noastră...“ , 30 mai 2013, Adrian Agachi, Ziarul Lumina

Vezi și
 Persecuția lui Dioclețian

Creștinism
Persecuție religioasă
Persecuția creștinilor este o noțiune care acoperă o diversitate de evenimente , comportamente și acțiuni disparate în epoci și locuri ce au în comun diferite tipuri de abuzuri făcute împotriva comunității creștine cu « premeditare și perseverență » . Antichitate Persecuția creștinilor este un fenomen ce s- a perpetuat încă de la apariția creștinismului și până în prezent . Primii creștini au fost persecutați atât de comunitățile evreiești din care au apărut , cât și de Imperiul Roman , care controla cea mai parte a teritoriului de răspândire a creștinismului timpuriu . Acest lucru a continuat din secolul I și până la începutul secolului al IV -lea , când religia creștină a fost legalizată prin Edictul de la Milano , devenind mai apoi religie de stat în Imperiul Roman . Persecuțiile antice au fost mult exagerate de către apologeții creștini . A se vedea de exemplu cartea The Myth of Persecution de Candida Moss . Teza lui Moss este că ideea tradițională a „ epocii martirilor ” , în care creștinii ar fi suferit persecuții din partea autorităților romane și ar fi trăit cu frica de a fi aruncați la lei , este în mare parte imaginară . După opinia autoarei nu au existat niciodată persecuții viguroase țintite de autoritățile Imperiului Roman asupra creștinilor . Persecutarea oficială a creștinilor de către împărat a durat cel mult doisprezece ani ai primilor trei sute de ani ai istoriei Bisericii . Cele mai multe povestiri despre martiri individuali sunt , potrivit Candidei Moss , „ pure scorneli ” și chiar cele mai vechi și mai corecte din punct de vedere istoric povestiri despre martiri și suferințele lor au fost corupte și rescrise de către editori ulteriori , astfel încât este imposibil să mai știm cu certitudine ceva despre ceea ce martirii au gândit , făcut sau spus . Pentru păgâni problema nu era pe cine adorau creștinii , ci faptul că foștii păgâni nu mai respectau zeii păgâni . Evreilor le era permis acest lucru , dar nu și creștinilor , care nu erau considerați o religie pe motivul că toate religiile sunt străvechi . Când se întâmpla un dezastru natural , o molimă sau o înfrângere militară vina cădea pe faptul că creștinii nesocotesc zeii păgâni , ceea ce atrăgea furia maselor . A nu participa la adorarea zeilor imperiului și a împăratului era considerat un act de trădare . Dar a fi creștin nu era o infracțiune ( pentru cea mai mare parte a acelor secole ) . Primul împărat roman care i- a persecutat pe creștini a fost Neroe.n ) , și învinovățindu -i pe câțiva creștini pentru acel incendiu . Unii cercetători moderni au pus la îndoială corectitudinea relatării , deoarece această persecuție este menționată prima oară spre sfârșitul secolului IV d.Hr . , ceea ce trezește suspiciuni că ar fi fictivă . Pliniu cel Tânăr s- a adresat împăratului pentru că nu știa ce să facă cu creștinii . Creștinii încălcau interdicția de a se întruni ( întrunirile de orice fel erau interzise în toată provincia de teama răzmerițelor ) . Pliniu a ajuns la concluzia că cei care oferă jertfe zeilor nu pot fi considerați creștini . În primele două secole d.Hr . creștinismul era o sectă minusculă , de aceea ea nu a făcut mari griji împăraților . Biserica nu era angajată într- o luptă pentru existență în primele ei secole , înainte ca Imperiul Roman s- o adopte drept religie națională . Persecuțiile contra creștinilor erau sporadice și doar evenimente locale . De fapt , cea mai mare parte a timpului cei care guvernau se opuneau violențelor maselor contra creștinilor . De exemplu , masele erau supărate pe faptul că Pliniu era prea tolerant și moderat în combaterea creștinilor . Faptul că creștinii se întâlneau pe întuneric , înainte de ivirea zorilor , sărutându -se tradițional pe gură și numindu -se „ frate ” și „ soră” a dat naștere zvonului fals că creștinii se țin de orgii incestuoase . Faptul că ei „ mâncau carnea și beau sângele Fiului ” ( lui Isus , v . Trupul și Sângele Mântuitorului ) a dat naștere zvonului că creștinii sunt canibali de copii . Epoca modernă Atât misionarii creștini , cât și neofiții pe care aceștia i- au convertit la creștinism , au fost ținte ale persecuțiilor , de multe ori până într- acolo încât au devenit martiri ai credinței . Există și o istorie a suferințelor fiecărei confesiuni creștine în parte , din cauza altor creștini sub acuzația de erezie , mai ales în secolul al XVI -lea în timpul Reformei Protestante . De-a lungul istoriei creștinii ce au murit pentru credința lor sunt în număr de șaptezeci de milioane , dintre care patruzeci și cinci de milioane doar în secolul al XX -lea . În secolul al XX -lea creștinii au fost persecutați de state atee cum ar fi Germania Nazistă , URSS și Coreea de Nord . În anulorganizația misionară creștină engleză Open Door estima că aproximativ demilioane de creștini înfruntă persecuția în special în țările predominant musulmane cum ar fi Iran sau Arabia Saudită . Creștinii din Pakistan sub supuși unui genocid de către talibani . Creștinii înfruntă de asemenea persecuția și în state atee precum Coreea de Nord unde nu există libertate religioasă . Un studiu recent , citat de Vatican , arată cădinde persoane ucise din cauza urii religioase sunt creștini . În Federația Rusă Martorii lui Iehova sunt persecutați începând cufără o motivație clară . Note Bibliografie Jakob Speigl , Der Römische Staat und die Christen . Staat und Kirche von Domitian bis Commodus , Amsterdam Legături externe Știri zilnice despre persecuția creștinilor în întreaga lume : compassdirect.org: news from the frontlines of persecution Coptic Christians persecuted in Egypt Montagnard Foundation supporting Christians persecuted in Vietnam , Laos and Cambodia Anti-Slavery organization " The Vengeance of the Jews Was Stronger Than Their Avarice : Modern Historians and the Persian Conquest of Jerusalem in by Elliott Horowitz ( Jewish Social Studies Volume Number About the Noahide Laws On the persecution of Catholics in Mexico Graeme Clark , " Christians and the Roman State324 " Photojournalist's Account – Images of Sudan's persecution Tietoa vainotuista suomeksi – Espoon helluntaikirkon sivut – Information about persecution in Finnish ] [ http://www.persecution.in Daily updates about Christian persecution in India Chronology of the Persecution of Christians from324 Voice of the Martyrs , USA The Persian conquest of Jerusalem inE compared with Islamic conquest ofE „ Nu vă este permis să existați . . . “ ,ianuarie Adrian Agachi , Ziarul Lumina „ Viața creștină decurgea în liniște “ ,februarie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Persecuții și permisivitate față de creștini,februarie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Monoteismul , cauză a persecuțiilor iudaice și păgâne,martie Diac . George Aniculoaie , Ziarul Lumina Persecuția împăratului Decius asupra creștinilor,martie Adrian Agachi , Ziarul Lumina „ Persecuția n- a pornit dintr- un edict imperial “ ,martie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Persecuția lui Valerian și permisivitatea lui Gallienus,martie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Aurelian , protector sau persecutor al Bisericii ? ,aprilie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Dioclețian - Administrator priceput , persecutor nemilos,aprilie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Reforma religioasă a lui Dioclețian,aprilie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Bunăvoința stăpânirii romane față de creștini,aprilie Adrian Agachi , Ziarul Lumina Scoaterea creștinilor în afara legii,mai Adrian Agachi , Ziarul Lumina Patru edicte de persecuție în vremea lui Dioclețian,mai Adrian Agachi , Ziarul Lumina Începutul domniei lui Constantin cel Mare,mai Adrian Agachi , Ziarul Lumina „ Creștinii să se roage Dumnezeului lor pentru sănătatea noastră . . . “ ,mai Adrian Agachi , Ziarul Lumina Vezi și Persecuția lui Dioclețian Creștinism Persecuție religioasă