Tranzitul lui Mercur
Tranzitul lui Mercur se produce atunci când planeta Mercur se situează între Pământ și Soare. Ea este atunci vizibilă sub forma unui mic punct negru traversând prin fața discului solar.

Tranziturile lui Mercur observate de pe Terra
Tranziturile lui Mercur văzute de pe Pământ sunt mult mai frecvente decât cele ale planetei Venus, cu o frecvență de circa 13 sau 14 pe secol, ca urmare a apropierii planetei de Soare, ceea ce implică o perioadă de revoluție mai scurtă decât cea a lui Venus. Tranziturile pot să se producă în luna mai, la intervale de 13 sau de 33 de ani, sau în luna noiembrie la fiecare 7, 13 sau 33 de ani. Ultimele tranzituri ale lui Mercur datează din 2003, 2006, 2016 și 11 noiembrie 2019. Următoarele se vor produce la 13 noiembrie 2032 și 7 noiembrie 2039.

În timpul tranzitului din mai, Mercur este aproape de afeliu și are un diametru unghiular de 12 secunde de arc, în timp la un tranzit din noiembrie, planeta este aproape de periheliu și atunci diametrul unghiular este de 10 secunde de arc.

Prima observație a unui tranzit al lui Mercur datează din 7 noiembrie 1631 și a fost efectuată de Pierre Gassendi. Acesta nu a reușit să observe, luna următoare, tranzitul lui Venus, întrucât tabelele astronomice imprecise nu indicau faptul că acel tranzit nu era vizibil pentru o mare parte din Europa. Acest tranzit al lui Mercur fusese prezis de Johannes Kepler, cu puțin timp înainte de moartea sa, pornind de la lucrările sale asupra orbitei eliptice ale planetelor, cu un ecart de doar 5 ore. A putut astfel să testeze validitatea legilor pe care le enunțase.

Tranzituri razante
Uneori Mercur doar pare că atinge Soarele în timpul tranzitului. Este posibil atunci ca tranzitul să fie total în anumite regiuni ale lumii, și doar parțial în altele; adică nu există un al doilea sau un al patrulea contact; acestea corespund momentului în care discul lui Mercur este în întregime, tangent „interior” discului solar (la începutul tranzitului), și la ieșire (sfârșitul tranzitului). Asemenea tranzituri sunt mult mai rare; ultimul s-a produs la 19 noiembrie 1999, iar precedentul la 28 octombrie 743. Următorul se va produce la 11 mai 2391.

Tranzituri simultane
Tranziturile simultane ale planetelor Mercur și Venus sunt extrem de rare: următoarele se vor produce în anul  și în anul .

Tranzitul lui Mercur în același timp cu o eclipsă de Soare este și el un fenomen astronomic foarte rar; următoarea eclipsă de Soare care se va produce odată cu un tranzit al lui Mercur va fi la 5 iulie 6757, și va fi vizibilă din estul Siberiei, Pacificul de Sud, Noua Zeelandă și Țara de Foc.

Tranzituri ale lui Mercur în secolele al XVII-lea - al XIX-lea, văzute de pe Terra
Acest tablou recapitulează tranziturile care au fost observate în secolele al XVII-lea - al XIX-lea.

Tranziturile lui Mercur văzute de pe Terra, în secolele al XX-lea, al XXI-lea și la începutul scolului al XXII-lea

Acest tablou pune în evidență tranziturile lui Mercur, care au avut sau vor avea loc, în secolele al XX-lea, în al XXI-lea și la începutul secolului al XXII-lea.

Tranziturile lui Mercur văzute de pe alte planete

Tranzituri văzute de pe Venus

Tranziturile lui Mercur văzute de pe Venus se produc destul de neregulat: uneori pot avea loc mai multe tranzituri pe deceniu, în timp ce alteori pot exista perioade lungi fără să se producă vreun tranzit. Frecvența tranziturilor lui Mercur de pe Venus rămâne, în mod global, un pic mai ridicată decât cea a tranziturilor văzute de pe Terra.

Desigur, nimeni nu a văzut niciodată un tranzit al lui Mercur de pe Venus. Și, de altfel, condițiile observării lor nu vor fi niciodată reunite, atât din cauza „ostilității” suprafeței venusiene cât și din cauza stratului gros și permanent de nori din atmosfera planetei.

Perioada sinodică a lui Mercur de pe Venus este de 144,5664 de zile; ea poate fi calculată simplu, cu formula 1/(1/P - 1/Q), unde P este perioada siderală a lui Mercur (87,969 35 de zile), iar Q este perioada siderală a lui Venus (224,700 96 de zile).

Înclinația orbitei lui Marte, în raport cu planul eclipticii lui Venus este de 4,33°, care este mai puțin decât înclinația de 7,00°, în raport cu ecliptica Pământului.

Tranzitul care s-a produs la 21 martie 1894 este deosebit de interesant în măsura în care erau două tranzituri simultane de pe Saturn: tranzitul lui Mercur (de pe Venus și Saturn) și tranzitul lui Venus (de pe Saturn).

Tranzituri văzute de pe Marte
 
Tranziturile lui Mercur văzute de pe Marte sunt mult mai frecvente decât cele de pe Terra: s-au produs mai multe pe deceniu.

Roboții Spirit și Opportunity ar fi putut, în teorie, să observe tranzitul din 12 ianuarie 2005 (de la ora 11:45 UTC la 23:05 UTC), totuși singurele camere capabile să filmeze acest eveniment nu puteau să atingă o rezoluție suficientă. Ele reușiseră să observe tranziturile sateliților Deimos și Phobos prin fața Soarelui, dar cu un diametru unghiular de 2 minute de arc, Deimos este aproape de douăzeci mai mare decât Mercur, al cărui diametru unghiular este abia de 6,1 secunde de arc. Efemeridele generate de JPL Horizons indică faptul că robotul Opportunity ar fi fost în măsură să observe tranzitul de la început și până la apusul local al Soarelui (la cca 19:23 UTC pe Pământ), în timp ce al doilea robot, Spirit, ar fi putut să-l observe de la răsăritul local al Soarelui (la cca 19:38 UTC), până la capăt.

Perioada sinodică a lui Mercur de pe Marte este de 100,8888 de zile ; ea poate fi calculată cu formula 1/(1/P - 1/Q), unde P este perioada siderală a lui Mercur (87,969 35 de zile), iar Q este perioada siderală a lui Marte (686,960 10).

Înclinația orbitei lui Mercur, în raport cu planul eclipticii lui Marte, este de 5,16°, care este mai puțin decât înclinația de 7,00° în raport cu ecliptica Pământului.

Tranzituri văzute de pe Jupiter
Ca și pentru Marte, tranziturile lui Mercur de pe Jupiter sunt mult mai frecvent decât cele de pe Terra. Se produc mai multe tranzituri într-un deceniu.

În loc să se observe un tranzit de pe suprafața lui Jupiter, ar fi posibil să se observe de pe unul din sateliții săi naturali. Bineînțeles că orele și condițiile în care tranzitul ar fi observat ar fi ușor diferite. Ultimul tranzit al lui Mercur vizibil de pe Jupiter s-a produs la 25 decembrie 2005.

Din cauza razei importante a lui Jupiter, paralaxa lui Mercur între centrul lui Jupiter și unul din polii săi este de vreo 20,5 secunde de arc, ceea ce este aproape de 16 ori diametrul unghiular aparent al lui Mercur (1,3 secundă de arc), sau în jur de 5,3% din diametrul unghiular al Soarelui (în jur de 6,5 minute de arc). În consecință, unele tranzituri „ratate” ar fi putut fi văzute ca tranzituri razante la polii lui Jupiter.

Perioada sinodică a lui Mercur de pe Jupiter este de este de 89,7913 zile; ea poate fi calculată simplu, cu formula 1/(1/P - 1/Q), unde P este perioada siderală a lui Mercur (87,969 35 de zile), iar Q este perioada siderală a lui Jupiter (4 335,354 50 de zile).

Înclinația orbitei lui Mercur în raport cu planul eclipticii lui Jupiter este de 6,29°, ceea ce este ușor mai puțin decât înclinația de 7,00° în raport cu ecliptica Pământului.

Tranzituri văzute de pe Saturn
Tranziturile lui Mercur văzute de pe Saturn se produc „în grup” (mai multe tranzituri într-un an terestru); acestea apar cam la fiecare 30 de ani.

Ca și pentru Jupiter, tranziturile ar putea fi văzute mai ușor de pe unul din sateliții naturali ai lui Saturn decât de pe suprafața însăși a lui Saturn, în condiții ușor diferite. Ultimul tranzit al lui Mercur văzut de pe Saturn s-a produs la 30 decembrie 2011.

Perioada sinodică a lui Mercur de pe Saturn este de 88,695 de zile; ea poate fi calculată simplu, cu formula 1/(1/P - 1/Q), unde P este perioada siderală a lui Mercur (87,969 35 de zile), iar Q este perioada siderală a lui Saturn (10 757,736 50 de zile).

Înclinația orbitei lui Mercur în raport cu planul eclipticii lui Saturn este de 6,38°, ceea ce este ușor mai puțin decât înclinația de 7,00° în raport cu ecliptica Pământului.

Paralaxa lui Mercur între centrul lui Saturn și unul dintre polii săi este de vreo 9,1 secunde de arc, ceea ce este aproape de 12,5 ori diametrul unghiular aparent al lui Mercur (0,75 de secunde de arc), sau în jur de 4,3% din diametrul unghiular al Soarelui (aproximativ 3,5 minute de arc). În consecință, unele tranzituri „pierdute” ar putea fi văzute ca tranzituri razante la polii lui Saturn.

La 21 martie 1894, s-au produs două tranzituri simultane ale planetelor Mercur și Venus. La 8 decembrie 2056, se vor produce două tranzituri „pierdute” ale planetelor Mercur și Venus.

Observarea tranzitului

Planeta Mercur apare ca un mic punct negru pe discul Soarelui, pe care îl traversează pe o traiectorie aproape dreaptă în decurs de câteva ore (în funcție de traiectorie). În mod normal tranzitul poate fi văzut și cu ochiul liber, dar pentru siguranță trebuie respectate aceleași reguli de protecție ca și în cazul tuturor eclipselor solare (filtre speciale). 
Atenție! Observarea discului solar fără protecție poate provoca retinei leziuni permanente sau chiar orbire.

Bibliografie
Cunningham, Clifford J., „Mercury's Time to Shine,” Mercury Sep–Oct 2006.
Societatea Astronomică Română de Meteori, Astroclubul Gorj, Efemeride Astronomice pentru anul  2019, Bumbești-Jiu 2018.

Note

Legături externe

NASA: Transits of Mercury, Seven Century Catalog: 1601 CE to 2300 CE 
NASA: Image from the transit of Mercury in 2003
Shadow & Substance.com: Transit of Mercury Animated for 8 noiembrie 2006
Transits of Mercury – Fourteen century catalog: 1 601 AD – 3 000 AD
Transits of Mercury on Earth – Fifteen millennium catalog: 5 000 BC – 10 000 AD 
 Astroinfo.ro: Tranzitul lui Mercur din 8 noiembrie 2006, de Sorin Hotea

Vezi și

Tranzit astronomic
Tranzitul lui Venus
Eclipsă de Soare 
Tranziturile lui Mercur
Astrometrie
Mercur (planetă)
Tranzitul lui Mercur se produce atunci când planeta Mercur se situează între Pământ și Soare . Ea este atunci vizibilă sub forma unui mic punct negru traversând prin fața discului solar . Tranziturile lui Mercur observate de pe Terra Tranziturile lui Mercur văzute de pe Pământ sunt mult mai frecvente decât cele ale planetei Venus , cu o frecvență de circasaupe secol , ca urmare a apropierii planetei de Soare , ceea ce implică o perioadă de revoluție mai scurtă decât cea a lui Venus . Tranziturile pot să se producă în luna mai , la intervale desau dede ani , sau în luna noiembrie la fiecaresaude ani . Ultimele tranzituri ale lui Mercur datează dinșinoiembrie Următoarele se vor produce lanoiembrieșinoiembrie În timpul tranzitului din mai , Mercur este aproape de afeliu și are un diametru unghiular desecunde de arc , în timp la un tranzit din noiembrie , planeta este aproape de periheliu și atunci diametrul unghiular este desecunde de arc . Prima observație a unui tranzit al lui Mercur datează dinnoiembrieși a fost efectuată de Pierre Gassendi . Acesta nu a reușit să observe , luna următoare , tranzitul lui Venus , întrucât tabelele astronomice imprecise nu indicau faptul că acel tranzit nu era vizibil pentru o mare parte din Europa . Acest tranzit al lui Mercur fusese prezis de Johannes Kepler , cu puțin timp înainte de moartea sa , pornind de la lucrările sale asupra orbitei eliptice ale planetelor , cu un ecart de doarore . A putut astfel să testeze validitatea legilor pe care le enunțase . Tranzituri razante Uneori Mercur doar pare că atinge Soarele în timpul tranzitului . Este posibil atunci ca tranzitul să fie total în anumite regiuni ale lumii , și doar parțial în altele ; adică nu există un al doilea sau un al patrulea contact ; acestea corespund momentului în care discul lui Mercur este în întregime , tangent „ interior ” discului solar ( la începutul tranzitului ) , și la ieșire ( sfârșitul tranzitului ) . Asemenea tranzituri sunt mult mai rare ; ultimul s- a produs lanoiembrie iar precedentul laoctombrie Următorul se va produce lamai Tranzituri simultane Tranziturile simultane ale planetelor Mercur și Venus sunt extrem de rare : următoarele se vor produce în anul și în anul \ . Tranzitul lui Mercur în același timp cu o eclipsă de Soare este și el un fenomen astronomic foarte rar ; următoarea eclipsă de Soare care se va produce odată cu un tranzit al lui Mercur va fi laiulie și va fi vizibilă din estul Siberiei , Pacificul de Sud , Noua Zeelandă și Țara de Foc . Tranzituri ale lui Mercur în secolele al XVII -lea - al XIX -lea , văzute de pe Terra Acest tablou recapitulează tranziturile care au fost observate în secolele al XVII -lea - al XIX -lea . Tranziturile lui Mercur văzute de pe Terra , în secolele al XX -lea , al XXI -lea și la începutul scolului al XXII -lea Acest tablou pune în evidență tranziturile lui Mercur , care au avut sau vor avea loc , în secolele al XX -lea , în al XXI -lea și la începutul secolului al XXII -lea . Tranziturile lui Mercur văzute de pe alte planete Tranzituri văzute de pe Venus Tranziturile lui Mercur văzute de pe Venus se produc destul de neregulat : uneori pot avea loc mai multe tranzituri pe deceniu , în timp ce alteori pot exista perioade lungi fără să se producă vreun tranzit . Frecvența tranziturilor lui Mercur de pe Venus rămâne , în mod global , un pic mai ridicată decât cea a tranziturilor văzute de pe Terra . Desigur , nimeni nu a văzut niciodată un tranzit al lui Mercur de pe Venus . Și , de altfel , condițiile observării lor nu vor fi niciodată reunite , atât din cauza „ ostilității ” suprafeței venusiene cât și din cauza stratului gros și permanent de nori din atmosfera planetei . Perioada sinodică a lui Mercur de pe Venus este de5664 de zile ; ea poate fi calculată simplu , cu formula(1/P -Q ) , unde P este perioada siderală a lui Mercur969 35 de zile ) , iar Q este perioada siderală a lui Venus700 96 de zile ) . Înclinația orbitei lui Marte , în raport cu planul eclipticii lui Venus este de33° , care este mai puțin decât înclinația de00° , în raport cu ecliptica Pământului . Tranzitul care s- a produs lamartieeste deosebit de interesant în măsura în care erau două tranzituri simultane de pe Saturn : tranzitul lui Mercur ( de pe Venus și Saturn ) și tranzitul lui Venus ( de pe Saturn ) . Tranzituri văzute de pe Marte Tranziturile lui Mercur văzute de pe Marte sunt mult mai frecvente decât cele de pe Terra : s- au produs mai multe pe deceniu . Roboții Spirit și Opportunity ar fi putut , în teorie , să observe tranzitul dinianuarie( de la ora45 UTC la05 UTC ) , totuși singurele camere capabile să filmeze acest eveniment nu puteau să atingă o rezoluție suficientă . Ele reușiseră să observe tranziturile sateliților Deimos și Phobos prin fața Soarelui , dar cu un diametru unghiular deminute de arc , Deimos este aproape de douăzeci mai mare decât Mercur , al cărui diametru unghiular este abia de1 secunde de arc . Efemeridele generate de JPL Horizons indică faptul că robotul Opportunity ar fi fost în măsură să observe tranzitul de la început și până la apusul local al Soarelui ( la cca23 UTC pe Pământ ) , în timp ce al doilea robot , Spirit , ar fi putut să -l observe de la răsăritul local al Soarelui ( la cca38 UTC ) , până la capăt . Perioada sinodică a lui Mercur de pe Marte este de8888 de zile ; ea poate fi calculată cu formula(1/P -Q ) , unde P este perioada siderală a lui Mercur969 35 de zile ) , iar Q este perioada siderală a lui Marte960 10 ) . Înclinația orbitei lui Mercur , în raport cu planul eclipticii lui Marte , este de16° , care este mai puțin decât înclinația de00° în raport cu ecliptica Pământului . Tranzituri văzute de pe Jupiter Ca și pentru Marte , tranziturile lui Mercur de pe Jupiter sunt mult mai frecvent decât cele de pe Terra . Se produc mai multe tranzituri într- un deceniu . În loc să se observe un tranzit de pe suprafața lui Jupiter , ar fi posibil să se observe de pe unul din sateliții săi naturali . Bineînțeles că orele și condițiile în care tranzitul ar fi observat ar fi ușor diferite . Ultimul tranzit al lui Mercur vizibil de pe Jupiter s- a produs ladecembrie Din cauza razei importante a lui Jupiter , paralaxa lui Mercur între centrul lui Jupiter și unul din polii săi este de vreo5 secunde de arc , ceea ce este aproape deori diametrul unghiular aparent al lui Mercur3 secundă de arc ) , sau în jur de3% din diametrul unghiular al Soarelui ( în jur de5 minute de arc ) . În consecință , unele tranzituri „ ratate ” ar fi putut fi văzute ca tranzituri razante la polii lui Jupiter . Perioada sinodică a lui Mercur de pe Jupiter este de este de7913 zile ; ea poate fi calculată simplu , cu formula(1/P -Q ) , unde P este perioada siderală a lui Mercur969 35 de zile ) , iar Q este perioada siderală a lui Jupiter335,354 50 de zile ) . Înclinația orbitei lui Mercur în raport cu planul eclipticii lui Jupiter este de29° , ceea ce este ușor mai puțin decât înclinația de00° în raport cu ecliptica Pământului . Tranzituri văzute de pe Saturn Tranziturile lui Mercur văzute de pe Saturn se produc „ în grup” ( mai multe tranzituri într- un an terestru ) ; acestea apar cam la fiecarede ani . Ca și pentru Jupiter , tranziturile ar putea fi văzute mai ușor de pe unul din sateliții naturali ai lui Saturn decât de pe suprafața însăși a lui Saturn , în condiții ușor diferite . Ultimul tranzit al lui Mercur văzut de pe Saturn s- a produs ladecembrie Perioada sinodică a lui Mercur de pe Saturn este de695 de zile ; ea poate fi calculată simplu , cu formula(1/P -Q ) , unde P este perioada siderală a lui Mercur969 35 de zile ) , iar Q este perioada siderală a lui Saturn757,736 50 de zile ) . Înclinația orbitei lui Mercur în raport cu planul eclipticii lui Saturn este de38° , ceea ce este ușor mai puțin decât înclinația de00° în raport cu ecliptica Pământului . Paralaxa lui Mercur între centrul lui Saturn și unul dintre polii săi este de vreo1 secunde de arc , ceea ce este aproape de5 ori diametrul unghiular aparent al lui Mercur75 de secunde de arc ) , sau în jur de3% din diametrul unghiular al Soarelui ( aproximativ5 minute de arc ) . În consecință , unele tranzituri „ pierdute ” ar putea fi văzute ca tranzituri razante la polii lui Saturn . Lamartie s- au produs două tranzituri simultane ale planetelor Mercur și Venus . Ladecembrie se vor produce două tranzituri „ pierdute ” ale planetelor Mercur și Venus . Observarea tranzitului Planeta Mercur apare ca un mic punct negru pe discul Soarelui , pe care îl traversează pe o traiectorie aproape dreaptă în decurs de câteva ore ( în funcție de traiectorie ) . În mod normal tranzitul poate fi văzut și cu ochiul liber , dar pentru siguranță trebuie respectate aceleași reguli de protecție ca și în cazul tuturor eclipselor solare ( filtre speciale ) . Atenție ! Observarea discului solar fără protecție poate provoca retinei leziuni permanente sau chiar orbire . Bibliografie Cunningham , Clifford J. , „ Mercury's Time to Shine , ” Mercury Sep–Oct Societatea Astronomică Română de Meteori , Astroclubul Gorj , Efemeride Astronomice pentru anul Bumbești-Jiu Note Legături externe NASA : Transits of Mercury , Seven Century Catalog:CE toCE NASA : Image from the transit of Mercury in Shadow & Substance.com: Transit of Mercury Animated fornoiembrie Transits of Mercury – Fourteen century catalog:601 AD –000 AD Transits of Mercury on Earth – Fifteen millennium catalog:000 BC –000 AD Astroinfo.ro: Tranzitul lui Mercur dinnoiembrie de Sorin Hotea Vezi și Tranzit astronomic Tranzitul lui Venus Eclipsă de Soare Tranziturile lui Mercur Astrometrie Mercur ( planetă )