Marele Ducat de Toscana
Marele Ducat de Toscana (, ) a fost o monarhie situată în Italia Centrală, cu întreruperi din 1569 până în 1859, înlocuind Ducatul de Florența. Capitala Marelui Ducat a fost Florența.

Perioada Medici

Fondare

În 1569, Cosimo de' Medici domnea asupra Ducatului Florența de 32 de ani. În timpul domniei sale, Florența a cumpărat insula Elba de la Republica Genova (în 1548), a cucerit Siena (în 1555) și a dezvoltat o bază navală bine echipată și puternică pe Elba. Cosimo a interzis, de asemenea, clerului să dețină funcții administrative și a promulgat legi ale libertății religioase, care erau necunoscute în timpul său. Cosimo a fost un susținător pe termen lung al Papei Pius al V-lea, care în lumina extinderii Florenței în august 1569 l-a declarat pe Cosimo Mare Duce de Toscana, un titlu fără precedent în Italia.

Reacția internațională la ridicarea lui Cosimo era sumbră. Regina Caterina de Franța, deși ea însăși o Medici, era privită de Cosimo cu cel mai mare dispreț. La curtea vieneză au circulat zvonuri că Marele Duce Cosimo era un candidat pentru tronul Angliei. Maximilian al II-lea, Împărat Roman și regele Filip al II-lea al Spaniei au reacționat destul de furios, Florența fiind un fief imperial și au declarat acțiunile lui Pius al V-lea invalide. Cu toate acestea, în cele din urmă Maximilian a confirmat ridicarea cu o diplomă Imperială în 1576.

În timpul Ligei Sfânte din 1571, Cosimo a luptat împotriva Imperiului Otoman. Liga Sfântă a provocat o înfrângere zdrobitoare a turcilor în Bătălia de la Lepanto. Domnia lui Cosimo a fost una dintre cele mai militariste pe care Toscana a văzut-o vreodată.

Cosimo a experimentat mai multe tragedii personale în ultimii ani ai domniei sale. Soția sa, Eleonora de Toledo, a murit în 1562, împreună cu patru dintre copiii săi din cauza unei epidemii de ciumă în Florența. Aceste decese l-au afectat foarte mult, și, împreună cu boala, l-au forțat pe Cosimo să abdice neoficial în 1564. Și-a lăsat fiul cel mare, Francesco, să conducă ducatul. Cosimo I a murit în 1574 de apoplexie, lăsând o Toscană stabilă și extrem de prosperă în spatele lui.

Francesco și Ferdinando I
''Vezi și: Francesco I de' Medici și Ferdinando I de' Medici

Francesco a avut un interes scăzut în guvernarea regatului său, preferând să participe la experimente științifice. Administrația de stat a fost delegată birocraților. El a continuat alianța austriacă a tatălui său, cimentând-o prin căsătoria cu Ioana a Austriei. Francesco este cel mai bine cunoscut prin moartea în aceeași zi cu cea de-a doua soție, Bianca Cappello, alimentând zvonuri de otrăvire. El a fost urmat de Ferdinando de Medici, fratele său mai mic, pe care îl detesta.

Ferdinando și-a asumat cu nerăbdare guvernarea Toscanei. El a poruncit drenarea mlaștini toscane, a construit o rețea de drumuri în sudul Toscanei, și a încurajat comerțul în Livorno. Pentru a mări industria de mătase toscană, a supravegheat plantarea de duzi de-a lungul drumurilor principale (viermii de mătase se hrănesc cu frunze de dud). A îndepărtat Toscana de hegemonia habsburgă prin căsătoria cu prima candidată non-habsburgică de la Alessandro de' Medici, Duce al Florenței, Cristina de Lorena, o nepoată a Ecaterinei de Medici. Reacția spaniolă a fost de a construi o cetate pe partea lor de pe insula Elba. Pentru a întări noua alianță toscană, el a căsătorit-o pe fiica cea mică a lui Francesco, Maria, cu Henric al IV-lea al Franței. Henric a declarat în mod explicit că va apăra Toscana de agresiunea spaniolă, dar mai târziu a renegat acest lucru. Ferdinando a fost forțat să-și căsătorească moștenitorul, Cosimo, cu arhiducesa Maria Madalena de Austria pentru a calma Spania (unde sora Mariei Madalena era actuala regină consort).

Ferdinando a sponsorizat o colonie toscană în America, cu intenția de a stabili o zonă toscană în ceea ce este astăzi Guyana Franceză. În ciuda tuturor acestor stimulente pentru creșterea economică și prosperitate, populația din Florența, la începutul secolului al XVII-lea, a fost de doar 75.000 de suflete, mult mai mici decât în ​​alte capitale ale Italiei: Roma, Milano, Veneția, Palermo și Napoli. Francesco și Ferdinando sunt considerați a fi mai bogați decât strămoșul lor, Cosimo de Medici, fondatorul dinastiei. Numai Marele Duce a avut prerogativa de a exploata mineralele statului și resursele de sare. Soarta familiei Medici a fost legată direct de economia toscană.

Ferdindando, în ciuda faptului că nu mai era cardinal, a exercitat multă influență în conclavurile papale. În 1605, candidatul său, Alessandro de' Medici a fost ales drept Papa Leon al XI-lea. Leon a murit la sfârșitul acelei luni, totuși, din fericire pentru Medici, noul succesor, Papa Paul al V-lea, era de asemenea pro-Medici. Politică externă pro-papală a lui Ferdinando a avut dezavantaje. Toscana a fost depășită de ordinele religioase, toate nefiind obligate să plătească impozite. Ferdinando a murit în 1609, lăsând un tărâm îmbelșugat.

Cosimo II și Ferdinando II

Fiul cel mare al lui Ferdinando, Cosimo, a urcat pe tron după decesul său. Ca și unchiul său Francesco I, nu avea înclinare spre guvernare și Toscana a fost condusă de miniștrii săi. Cei 12 ani de domnie ai lui Cosimo au fost punctați de căsătoria sa fericită cu Maria Maddalena și patronajul astronomului Galileo Galilei.

Când Cosimo a murit, fiul său cel mare, Ferdinando, era minor. Acest lucru a dus la regența bunicii lui Ferdinando, Cristina de Lorena, și a mamei acestuia, Maria Magdalena de Austria. Cristina și-a dominat puternic nepotul chiar și după ce a devenit major, până la moartea ei în 1636. Mama și bunica lui au aranjat căsătoria cu Vittoria della Rovere, o nepoată a Ducelui de Urbină, în 1634. Cuplul a avut doi copii: Cosimo în 1642, și Francesco Maria în 1660.

Ferdinando a fost obsedat de noua tehnologie și a deținut câteva higrometre, termometre și telescoape instalate la Pitti.

Ferdinando al II-lea a murit în 1670 și a fost succedat de fiul său cel mare, Cosimo.

Cosimo III

Domnia lui Cosimo al III-lea a fost caracterizată prin schimbări drastice și un declin accentuat al Marelui Ducat. Cosimo al III-lea a fost un caracter puritan, a forțat prostituatele să plătească pentru licențe și a decapitat sodomiții. El a instituit, de asemenea, mai multe legi pentru cenzurarea educației și a introdus o legislație anti-evreiească. Începând cu anul 1705, trezoreria marelui ducat a fost practic în stare de faliment și populația din Florența a scăzut cu aproximativ 50%, în timp ce populația întregii Marelui Ducat a scăzut cu un procent estimat de 40%. Odată puternică, marina a fost adusă la o stare jalnică.

Cosimo a plătit frecvent Sfântul Împărat Roman, taxe mari. El a trimis muniție pentru împărat în timpul bătăliei de la Viena. Toscana a fost neutră în timpul Războiul Succesiunii Spaniole în parte din cauza slabei dotări militare a Toscanei; o revizuire militară din 1718 a arătat că armata număra mai puțin de 3000 de oameni, mulți dintre ei fiind infirmi și bătrâni. Între timp, capitala statului, Florența, s-a umplut de cerșetori.

Cosimo s-a căsătorit cu Marguerite Louise d'Orléans, o fiică a regelui Henric al IV-lea al Franței și a Mariei de Medici. Ei au avut trei copii: Ferdinando, Anna Maria Luisa de' Medici și ultimul Mare Duce de Toscana din familia de Medici Gian Gastone de' Medici.

Cosimo al III-lea a fost succedat de fiul său, Gian Gastone, care, mare parte din viață a stat în pat, rareori apărea în fața supușilor. Gian Gastone a abrogat legile puritane ale tatălui său.

În 1731, Puterile s-au adunat la Viena, pentru a decide cine îl va succeda pe Gian Gastone. Ei au întocmit Tratatul de la Viena, care a dat tronul marelui ducat lui Don Carlos, Duce de Parma. Gian Gastone nu a fost la fel de ferm în negocierea viitorului Toscanei, cum a fost tatăl său. El a capitulat în fața cererilor străine, și în loc să aprobe succesiunea tronului celei mai apropiate rude de sex masculin, Prințul de Ottajano, a permis ca Toscana să fie conferită arhiducelui Francisc Ștefan de Lorena.

Steaguri

Note

Toscana

Istoria Austriei
Marele Ducat de Toscana ( , ) a fost o monarhie situată în Italia Centrală , cu întreruperi dinpână în înlocuind Ducatul de Florența . Capitala Marelui Ducat a fost Florența . Perioada Medici Fondare În Cosimo de' Medici domnea asupra Ducatului Florența dede ani . În timpul domniei sale , Florența a cumpărat insula Elba de la Republica Genova ( în a cucerit Siena ( înși a dezvoltat o bază navală bine echipată și puternică pe Elba . Cosimo a interzis , de asemenea , clerului să dețină funcții administrative și a promulgat legi ale libertății religioase , care erau necunoscute în timpul său . Cosimo a fost un susținător pe termen lung al Papei Pius al V-lea , care în lumina extinderii Florenței în augustl-a declarat pe Cosimo Mare Duce de Toscana , un titlu fără precedent în Italia . Reacția internațională la ridicarea lui Cosimo era sumbră . Regina Caterina de Franța , deși ea însăși o Medici , era privită de Cosimo cu cel mai mare dispreț . La curtea vieneză au circulat zvonuri că Marele Duce Cosimo era un candidat pentru tronul Angliei . Maximilian al II -lea , Împărat Roman și regele Filip al II -lea al Spaniei au reacționat destul de furios , Florența fiind un fief imperial și au declarat acțiunile lui Pius al V-lea invalide . Cu toate acestea , în cele din urmă Maximilian a confirmat ridicarea cu o diplomă Imperială în În timpul Ligei Sfânte din Cosimo a luptat împotriva Imperiului Otoman . Liga Sfântă a provocat o înfrângere zdrobitoare a turcilor în Bătălia de la Lepanto . Domnia lui Cosimo a fost una dintre cele mai militariste pe care Toscana a văzut -o vreodată . Cosimo a experimentat mai multe tragedii personale în ultimii ani ai domniei sale . Soția sa , Eleonora de Toledo , a murit în împreună cu patru dintre copiii săi din cauza unei epidemii de ciumă în Florența . Aceste decese l- au afectat foarte mult , și , împreună cu boala , l- au forțat pe Cosimo să abdice neoficial în Și- a lăsat fiul cel mare , Francesco , să conducă ducatul . Cosimo I a murit înde apoplexie , lăsând o Toscană stabilă și extrem de prosperă în spatele lui . Francesco și Ferdinando I ''Vezi și : Francesco I de' Medici și Ferdinando I de' Medici Francesco a avut un interes scăzut în guvernarea regatului său , preferând să participe la experimente științifice . Administrația de stat a fost delegată birocraților . El a continuat alianța austriacă a tatălui său , cimentând -o prin căsătoria cu Ioana a Austriei . Francesco este cel mai bine cunoscut prin moartea în aceeași zi cu cea de- a doua soție , Bianca Cappello , alimentând zvonuri de otrăvire . El a fost urmat de Ferdinando de Medici , fratele său mai mic , pe care îl detesta . Ferdinando și- a asumat cu nerăbdare guvernarea Toscanei . El a poruncit drenarea mlaștini toscane , a construit o rețea de drumuri în sudul Toscanei , și a încurajat comerțul în Livorno . Pentru a mări industria de mătase toscană , a supravegheat plantarea de duzi de- a lungul drumurilor principale ( viermii de mătase se hrănesc cu frunze de dud ) . A îndepărtat Toscana de hegemonia habsburgă prin căsătoria cu prima candidată non- habsburgică de la Alessandro de' Medici , Duce al Florenței , Cristina de Lorena , o nepoată a Ecaterinei de Medici . Reacția spaniolă a fost de a construi o cetate pe partea lor de pe insula Elba . Pentru a întări noua alianță toscană , el a căsătorit -o pe fiica cea mică a lui Francesco , Maria , cu Henric al IV -lea al Franței . Henric a declarat în mod explicit că va apăra Toscana de agresiunea spaniolă , dar mai târziu a renegat acest lucru . Ferdinando a fost forțat să -și căsătorească moștenitorul , Cosimo , cu arhiducesa Maria Madalena de Austria pentru a calma Spania ( unde sora Mariei Madalena era actuala regină consort ) . Ferdinando a sponsorizat o colonie toscană în America , cu intenția de a stabili o zonă toscană în ceea ce este astăzi Guyana Franceză . În ciuda tuturor acestor stimulente pentru creșterea economică și prosperitate , populația din Florența , la începutul secolului al XVII -lea , a fost de doar000 de suflete , mult mai mici decât în ​​alte capitale ale Italiei : Roma , Milano , Veneția , Palermo și Napoli . Francesco și Ferdinando sunt considerați a fi mai bogați decât strămoșul lor , Cosimo de Medici , fondatorul dinastiei . Numai Marele Duce a avut prerogativa de a exploata mineralele statului și resursele de sare . Soarta familiei Medici a fost legată direct de economia toscană . Ferdindando , în ciuda faptului că nu mai era cardinal , a exercitat multă influență în conclavurile papale . În candidatul său , Alessandro de' Medici a fost ales drept Papa Leon al XI -lea . Leon a murit la sfârșitul acelei luni , totuși , din fericire pentru Medici , noul succesor , Papa Paul al V-lea , era de asemenea pro-Medici . Politică externă pro-papală a lui Ferdinando a avut dezavantaje . Toscana a fost depășită de ordinele religioase , toate nefiind obligate să plătească impozite . Ferdinando a murit în lăsând un tărâm îmbelșugat . Cosimo II și Ferdinando II Fiul cel mare al lui Ferdinando , Cosimo , a urcat pe tron după decesul său . Ca și unchiul său Francesco I , nu avea înclinare spre guvernare și Toscana a fost condusă de miniștrii săi . Ceiani de domnie ai lui Cosimo au fost punctați de căsătoria sa fericită cu Maria Maddalena și patronajul astronomului Galileo Galilei . Când Cosimo a murit , fiul său cel mare , Ferdinando , era minor . Acest lucru a dus la regența bunicii lui Ferdinando , Cristina de Lorena , și a mamei acestuia , Maria Magdalena de Austria . Cristina și- a dominat puternic nepotul chiar și după ce a devenit major , până la moartea ei în Mama și bunica lui au aranjat căsătoria cu Vittoria della Rovere , o nepoată a Ducelui de Urbină , în Cuplul a avut doi copii : Cosimo în și Francesco Maria în Ferdinando a fost obsedat de noua tehnologie și a deținut câteva higrometre , termometre și telescoape instalate la Pitti . Ferdinando al II -lea a murit înși a fost succedat de fiul său cel mare , Cosimo . Cosimo III Domnia lui Cosimo al III -lea a fost caracterizată prin schimbări drastice și un declin accentuat al Marelui Ducat . Cosimo al III -lea a fost un caracter puritan , a forțat prostituatele să plătească pentru licențe și a decapitat sodomiții . El a instituit , de asemenea , mai multe legi pentru cenzurarea educației și a introdus o legislație anti-evreiească . Începând cu anul trezoreria marelui ducat a fost practic în stare de faliment și populația din Florența a scăzut cu aproximativ , în timp ce populația întregii Marelui Ducat a scăzut cu un procent estimat de . Odată puternică , marina a fost adusă la o stare jalnică . Cosimo a plătit frecvent Sfântul Împărat Roman , taxe mari . El a trimis muniție pentru împărat în timpul bătăliei de la Viena . Toscana a fost neutră în timpul Războiul Succesiunii Spaniole în parte din cauza slabei dotări militare a Toscanei ; o revizuire militară dina arătat că armata număra mai puțin dede oameni , mulți dintre ei fiind infirmi și bătrâni . Între timp , capitala statului , Florența , s- a umplut de cerșetori . Cosimo s- a căsătorit cu Marguerite Louise d'Orléans , o fiică a regelui Henric al IV -lea al Franței și a Mariei de Medici . Ei au avut trei copii : Ferdinando , Anna Maria Luisa de' Medici și ultimul Mare Duce de Toscana din familia de Medici Gian Gastone de' Medici . Cosimo al III -lea a fost succedat de fiul său , Gian Gastone , care , mare parte din viață a stat în pat , rareori apărea în fața supușilor . Gian Gastone a abrogat legile puritane ale tatălui său . În Puterile s- au adunat la Viena , pentru a decide cine îl va succeda pe Gian Gastone . Ei au întocmit Tratatul de la Viena , care a dat tronul marelui ducat lui Don Carlos , Duce de Parma . Gian Gastone nu a fost la fel de ferm în negocierea viitorului Toscanei , cum a fost tatăl său . El a capitulat în fața cererilor străine , și în loc să aprobe succesiunea tronului celei mai apropiate rude de sex masculin , Prințul de Ottajano , a permis ca Toscana să fie conferită arhiducelui Francisc Ștefan de Lorena . Steaguri Note Toscana Istoria Austriei