Edgar al Angliei
Edgar Pașnicul (7 august 943 - 8 iulie 975) a fost regele Angliei din 959 până în 975. Edgar a fost fiul cel tânăr al lui Edmund I. Edgar este cunoscut ca fiind primul conducător al Angliei consolidate.

Ascensiunea
Edgar a fost fiul lui Edmund I și a soției sale, Elfgiva, fiind nepotul lui Eduard cel Bătrân, strănepotul lui Alfred cel Mare, stră-strănepotul lui Ethelwulf de Wessex și stră-stră-stră nepotul de Egbert de Wessex. La moartea regelui Edmund în 946, unchiul lui Edgar, regele Edred a condus până în 955. Edred, a fost urmat la rândul său de nepotul lui, Edwy, fratele mai mare a lui Edgar.

Edwy nu a fost un rege popular și domnia sa a fost marcată de un conflict cu nobilii și cu biserica, în principal cu Dunstan și cu Arhiepiscopul Odo. În 957, marii seniori din Mercia și Northumbria și-au schimbat loialitatea către Edgar. Un conclav al nobililor l-au susținut pe Edgar pentru a fi rege la nordul Tamisei. Odată cu moartea lui Edwy în octombrie 959, Edgar și-a consolidat explorările sale din Wessex, deținute anterior de către fratele său.

Domnia

Prima acțiune a lui Edgar a fost să-și amintească de Dunstan care se afla în exil, făcându-l Episcop de Worcester, apoi Episcop de Londra și mai târziu Arhiepiscop de Canterbury. Dunstan a rămas consilierul lui Edgar pe tot parcursul domniei sale. În timp ce Edgar nu fusese un om deosebit de pașnic, domnia sa a fost una liniștită. Regatul Angliei a fost bine stabilit și Edgar a consolidat unitatea politică realizată de către predecesorii săi. Până la sfârșitul domniei sale, Anglia a fost suficient de unificată astfel încât era puțin probabil să revină la starea de dezbinare între regatele rivale, așa cum s-a întâmplat sub domnia lui Eadred. 

Edgar a fost încoronat la Bath și uns cu soția sa, Ælfthryth, stabilind un precedent pentru încoronarea unei regine în Anglia. Încoronarea lui Edgar nu a avut loc până în 973, într-o ceremonie imperială, iar acest serviciu a fost făcut de către Dunstan, sărbătorindu-se cu un poem din Cronica anglo-saxonă, constituind baza ceremoniei de încoronare britanică de astăzi.
Încoronarea simbolică a fost un pas important. Alți regi ai Marii Britanii au venit și și-au arătat supunerea în fața lui Edgar la scurt timp după aceea, la Chester. Șase regi din Marea Britanie, inclusiv regele Scoției și regele Strathclyde, au promis credință și i-au jurat să-l însoțească atât pe mare cât și pe uscat.

Decesul și moștenirea

Edgar a murit la 8 iulie 975 la Winchester și a fost îngropat la Abația Glastonbury. El a lăsat doi fii, cel mare fiind Eduard, care a fost, probabil, fiul nelegitim conceput cu Æthelflæd, și Ethelred cel Neinspirat, conceput cu soția sa, Ælfthryth. El a fost urmat la tron de către Eduard. Edgar a avut și o fiica nelegitimă, care a devenit mai târziu stareță la Wilton.

Referințe

Pauline Stafford, Queen Emma & Queen Edith, Blackwell 2001, pp. 324-325
Stafford, op. cit., p. 91
Edgar the Peaceful (c943 - 975) - King of England", BBC, 13 ianuarie 2005
Hudson, William Henry (1920). Dead Man's Plack and an Old Thorn.
Blackstone, "Of the King's Prerogative" Bk. 1, Ch. 7
Freeman, Edward Augustus (1875). Historic Essays. MacMillan & Co. pp. 10–25.
Honeycutt, Lois (2003). Matilda of Scotland: a Study in Medieval Queenship. Woodbridge: The Boydell Press. p. 35.

Nașteri în 943
Decese în 975
Monarhi anglo-saxoni
Anglia medievală
Casa de Wessex
Edgar Pașniculaugust-iuliea fost regele Angliei dinpână în Edgar a fost fiul cel tânăr al lui Edmund I . Edgar este cunoscut ca fiind primul conducător al Angliei consolidate . Ascensiunea Edgar a fost fiul lui Edmund I și a soției sale , Elfgiva , fiind nepotul lui Eduard cel Bătrân , strănepotul lui Alfred cel Mare , stră-strănepotul lui Ethelwulf de Wessex și stră-stră -stră nepotul de Egbert de Wessex . La moartea regelui Edmund în unchiul lui Edgar , regele Edred a condus până în Edred , a fost urmat la rândul său de nepotul lui , Edwy , fratele mai mare a lui Edgar . Edwy nu a fost un rege popular și domnia sa a fost marcată de un conflict cu nobilii și cu biserica , în principal cu Dunstan și cu Arhiepiscopul Odo . În marii seniori din Mercia și Northumbria și- au schimbat loialitatea către Edgar . Un conclav al nobililor l- au susținut pe Edgar pentru a fi rege la nordul Tamisei . Odată cu moartea lui Edwy în octombrie Edgar și- a consolidat explorările sale din Wessex , deținute anterior de către fratele său . Domnia Prima acțiune a lui Edgar a fost să -și amintească de Dunstan care se afla în exil , făcându -l Episcop de Worcester , apoi Episcop de Londra și mai târziu Arhiepiscop de Canterbury . Dunstan a rămas consilierul lui Edgar pe tot parcursul domniei sale . În timp ce Edgar nu fusese un om deosebit de pașnic , domnia sa a fost una liniștită . Regatul Angliei a fost bine stabilit și Edgar a consolidat unitatea politică realizată de către predecesorii săi . Până la sfârșitul domniei sale , Anglia a fost suficient de unificată astfel încât era puțin probabil să revină la starea de dezbinare între regatele rivale , așa cum s- a întâmplat sub domnia lui Eadred . Edgar a fost încoronat la Bath și uns cu soția sa , Ælfthryth , stabilind un precedent pentru încoronarea unei regine în Anglia . Încoronarea lui Edgar nu a avut loc până în într- o ceremonie imperială , iar acest serviciu a fost făcut de către Dunstan , sărbătorindu -se cu un poem din Cronica anglo-saxonă , constituind baza ceremoniei de încoronare britanică de astăzi . Încoronarea simbolică a fost un pas important . Alți regi ai Marii Britanii au venit și și- au arătat supunerea în fața lui Edgar la scurt timp după aceea , la Chester . Șase regi din Marea Britanie , inclusiv regele Scoției și regele Strathclyde , au promis credință și i- au jurat să -l însoțească atât pe mare cât și pe uscat . Decesul și moștenirea Edgar a murit laiuliela Winchester și a fost îngropat la Abația Glastonbury . El a lăsat doi fii , cel mare fiind Eduard , care a fost , probabil , fiul nelegitim conceput cu Æthelflæd , și Ethelred cel Neinspirat , conceput cu soția sa , Ælfthryth . El a fost urmat la tron de către Eduard . Edgar a avut și o fiica nelegitimă , care a devenit mai târziu stareță la Wilton . Referințe Pauline Stafford , Queen Emma & Queen Edith , Blackwell pp. Stafford , op. cit. , p . Edgar the Peaceful ( c943 -- King of England " , BBC,ianuarie Hudson , William Henry Dead Man's Plack and an Old Thorn . Blackstone , " Of the King's Prerogative " Bk . Ch . 7 Freeman , Edward Augustus Historic Essays . MacMillan & Co . pp.25 . Honeycutt , Lois Matilda of Scotland : a Study in Medieval Queenship . Woodbridge : The Boydell Press . p . Nașteri în Decese în Monarhi anglo-saxoni Anglia medievală Casa de Wessex