Marcel Brion
Marcel Brion (n. 21 noiembrie 1895, Marsilia – d. 23 octombrie 1984, Paris) a fost un scriitor, eseist și istoric de artă francez. Specialist în Renașterea italiană și în romantismul german, a devenit membru al Academiei Franceze în 1964.

Viața 

Fiu de avocat, Marcel Brion i-a avut ca și colegi, în clasa a șasea la Liceul Thiers din Marsilia, pe Marcel Pagnol și Albert Cohen. După terminarea studiilor secundare la Colegiul Champittet, în Elveția, a urmat dreptul la facultatea din Aix-en-Provence. Avocat în baroul din Marsilia între 1920 și 1924, își abandonează cariera juridică pentru a se dedica literaturii.

Provenit dintr-o familie de origine provensală și irlandeză, numele său reprezintă transformarea în franceză a irlandetului „O'Brion”. Dubla moștenire culturală a jucat un rol important în atracția resimțită pentru culturi străine și gustul pentru călătorii, lăsându-și spritul independent să colinde liber lumea. Universul său romanesc, precum și activitatea de critic literar și artistic, s-au hrănit din curiozitatea față de necunoscut.

Colaborator regulat la La Revue des Deux Mondes și Les Nouvelles littéraires, Marcel Brion a condus timp de douăzeci de ani rubrica de literatură străină da cotidianului Le Monde. El a adus în atenția publicului francez autori ca Rainer Maria Rilke, James Joyce, sau Dino Buzzati. În legătură cu acest lucru, Marcel Schneider a făcut următorul comentariu:

În acest spirit european, cosmopolit, l-a cunoscur pe filozoful Xavier Tilliette, cu care atât el, cât și soția sa, Liliane, au rămas legați de o prietenie durabilă.

După o tentativă eșuată în 1962 de a intra în Academia Franceză, el a fost ales în 1964 în locul răposatului Jean-Louis Vaudoyer.

La moartea sa, survenită în 1984 la domiciliul său din Paris, strada Bac nr. 32, unde a locuit mai bine de 40 de ani și a scris cea mai mare parte a operelor sale, a lăsat posteritărții peste o sută de lucrări. A fost înmormântat în cimitirul Longs Réages din Meudon.

Fiul său, Patrick Brion, critic și istoric de cinema, este vocea emisiunii Cinéma de minuit de la France 3.

Distincții 

 Ofițer al Legiunii de onoare
 Crucea de război 1914-1918
 Înalt ofițer al Ordinului Național de Merit
 Ofițer al Ordinului de Arte și Litere

Premii 

 1936 - Premiul Academiei pentru Théodoric, roi des Ostrogoths
 1938 - Premiul Montyon pentru La résurrection des Villes Mortes
 1948 - Premiul Academiei pentru Savonarole
 1953 - Marele Premiu al Literaturii pentru Ensemble de son œuvre

Opera

Eseuri

În afara activității sale de istoric al artei, Marcel Brion a fost preocupat înainte de toate de diferitele aspecte ale civilizației europene: muzica (în special cea a lui Mozart), pictura, sculptura, icoanele. Această multitudine de teme și culturi a făcut ca el să fie tradus în Germania, Spania, Portugalia, Italia și Rusia, țări a căror moștenire i-au furnizat materiale pentru articole și cărți pe care chiar el le considera călătorii inițiatice .

El a realizat o serie de opere dedicate artei renascentiste italiene : Giotto (1928), Botticelli (1932), Michelangelo (1939), sau Leonardo da Vinci (1954).

Ca istoric, el abordează în biografiile sale personaje extrem de diverse, ca Frederic al II-lea al Sfântului Imperiu Roman (1948), Lorenzo de' Medici (1937), Niccolò Machiavelli (1948), Las Casas (1928), sau Rudyard Kipling (1929).

Cealaltă componentă majoră a muncii sale de critic și istoric privește Germania și romantismul. În cele patru volume ale lucrării Allemagne romantique, el analizează în special operele lui Heinrich von Kleist, Brentano, Hoffmann, Eichendorff, Hölderlin, Schiller și Achim von Arnim. Tot aici se încadrează și scrierile despre Goethe, Robert Schumann și sufletul romantic, sau sinteza despre fantastic (Arta fantastică, 1961). Începând din anii '50, Marcel Brion s-a consacrat mai mult textelor despre pictura contemporană: Art abstrait (1956), Braque (1963).

Un volum publicat postum, în 1994, Les Labyrinthes du temps: Rencontres et choix d'un Européen, adună articolele scrise de Marcel Brion despre Huysmans, James Joyce, Hofmannsthal, Thomas Mann, Robert Walser, Hermann Hesse și alți autori.

Ficțiune
„Substanța visului o reprezintă conștientizarea faptului că lipsește ceva”, scria Marcel Brion în romanul Algues (1976). În ambianța incertă a unei „treceri”, în care se amestecă rătăcirea cu îndoiala, nostalgia și fascinația, opera de ficțiune inaugurată în 1929 cu Le Caprice espagnol, culminează cu romane ca Château d'ombres (1943), L'Enchanteur (1965), La Fête de la tour des Âmes (1974), sau volumul de nuvele Les Escales de la haute nuit (1942). În mijlocul unui univers în care frontierele dintre real și imaginar tind să se dizolve, autorul permite ieșirea la lumină a unor personaje misterioase, tragice, care-i dau cititorului senzația pătrunderii într-un clarobscur de sorginte fantastică și, în același timp, ciudat de familiar. În fiecare dintre romanele și nuvelele lui Brion se regăsesc temele visului, a magiei, a hazardului și a necunoscutului.

 Bibliografie 

 Artă și literatură 
 Giotto (1928)
 Turner (1929)
 Botticelli (1932)
 Klee (1955)
 Kandinsky (1960)
 L'Œuvre de Balzac (1950-1953) - 16 volume
 Art fantastique (1961)
ro. Arta fantastică - editura Meridiane, 1970
 L'Allemagne romantique (1962-1978) - 4 volume
 Venise (1962)
 L'Art romantique (1963)
 L'Âge d'or de la peinture hollandaise (1964)
 L'Œil, l'esprit et la main du peintre (1966)
 Peinture romantique (1967)
 La Grande Aventure de la peinture religieuse (1968)
 Rembrandt (1969)
 Titien (1971)
 Guardi (1976)
 Goethe (1982)
 Robert Schumann et l'âme romantique (1986)
 Paul Cézanne (1988)
 Art fantastique (1989)
 Michel-Ange (1995)
 Léonard de Vinci (1995)
 Mozart (2006)
 Le Théâtre des esprits (2011)

 Biografii 
 Bartolomé de Las Casas, Père des Indiens (1928)
 La Vie d'Attila (1928)
 Rudyard Kipling (1929)
 Théodoric, roi des Ostrogoths (1935) - reeditată în 1979
 Laurent le Magnifique (1937)
 Blanche de Castille (1939)
 Machiavel (1948)
ro. Machiavelli - editura Artemis, 2001
 Frédéric II de Hohenstaufen (1948)
 Le Pape et le Prince - Les Borgia (1953)
 Tamerlan (1999)
 Charles le Téméraire, grand-duc d'Occident (1947) - reeditată în 2006

 Istorie 
 Les Mondes antiques (1954) - 9 volume, reeditată în 1977

 Romane și nuvele 
 Le Caprice espagnol (1929)
 La Folie Céladon (1935) - reeditat în 1963 și 1989
 Les Escales de la haute nuit (1942) - reeditat în 1971 și 1986
 Un enfant de la terre et du ciel (1943)
 Château d'ombre (1943) - reeditat în 1960
 L’Enchanteur (1947)
 La Chanson de l'Oiseau étranger (1958)
 La Ville de sable (1959)
ro. Orașul nisipurilor - editura Lucman (2002), Pro Editură și Tipografie (2007)
 La Rose de cire (1964)
 De l'autre côté de la forêt (1966)
 Les Miroirs et les gouffres (1968)
 L’Ombre d’un arbre mort (1970)
 Nous avons traversé la montagne (1972)
 La Fête de la tour des âmes (1974)
 Algues - fragment d'un journal intime (1976)
 Les Vaines Montagnes (1985)
 Le Journal d’un visiteur (1980)
 Villa des hasards (1984)
 Ivre d’un rêve historique et brutal'' (2014)

Note

Legături externe 
 Marcel Brion pe Book Node

Nașteri în 1895
Nașteri pe 21 noiembrie
Decese în 1984
Decese pe 23 octombrie
Scriitori francezi din secolul al XX-lea
Oameni din Marsilia
Membri ai Academiei Franceze
Ofițeri ai Legiunii de onoare
Ofițeri ai Ordinului Artelor și Literelor
Marcel Brion ( n.noiembrie Marsilia – d.octombrie Paris ) a fost un scriitor , eseist și istoric de artă francez . Specialist în Renașterea italiană și în romantismul german , a devenit membru al Academiei Franceze în Viața Fiu de avocat , Marcel Brion i- a avut ca și colegi , în clasa a șasea la Liceul Thiers din Marsilia , pe Marcel Pagnol și Albert Cohen . După terminarea studiilor secundare la Colegiul Champittet , în Elveția , a urmat dreptul la facultatea din Aix-en-Provence . Avocat în baroul din Marsilia întreși își abandonează cariera juridică pentru a se dedica literaturii . Provenit dintr- o familie de origine provensală și irlandeză , numele său reprezintă transformarea în franceză a irlandetului „ O'Brion” . Dubla moștenire culturală a jucat un rol important în atracția resimțită pentru culturi străine și gustul pentru călătorii , lăsându -și spritul independent să colinde liber lumea . Universul său romanesc , precum și activitatea de critic literar și artistic , s- au hrănit din curiozitatea față de necunoscut . Colaborator regulat la La Revue des Deux Mondes și Les Nouvelles littéraires , Marcel Brion a condus timp de douăzeci de ani rubrica de literatură străină da cotidianului Le Monde . El a adus în atenția publicului francez autori ca Rainer Maria Rilke , James Joyce , sau Dino Buzzati . În legătură cu acest lucru , Marcel Schneider a făcut următorul comentariu : În acest spirit european , cosmopolit , l- a cunoscur pe filozoful Xavier Tilliette , cu care atât el , cât și soția sa , Liliane , au rămas legați de o prietenie durabilă . După o tentativă eșuată înde a intra în Academia Franceză , el a fost ales înîn locul răposatului Jean-Louis Vaudoyer . La moartea sa , survenită înla domiciliul său din Paris , strada Bac nr. unde a locuit mai bine dede ani și a scris cea mai mare parte a operelor sale , a lăsat posteritărții peste o sută de lucrări . A fost înmormântat în cimitirul Longs Réages din Meudon . Fiul său , Patrick Brion , critic și istoric de cinema , este vocea emisiunii Cinéma de minuit de la France Distincții Ofițer al Legiunii de onoare Crucea de război Înalt ofițer al Ordinului Național de Merit Ofițer al Ordinului de Arte și Litere Premii - Premiul Academiei pentru Théodoric , roi des Ostrogoths - Premiul Montyon pentru La résurrection des Villes Mortes - Premiul Academiei pentru Savonarole - Marele Premiu al Literaturii pentru Ensemble de son œuvre Opera Eseuri În afara activității sale de istoric al artei , Marcel Brion a fost preocupat înainte de toate de diferitele aspecte ale civilizației europene : muzica ( în special cea a lui Mozart ) , pictura , sculptura , icoanele . Această multitudine de teme și culturi a făcut ca el să fie tradus în Germania , Spania , Portugalia , Italia și Rusia , țări a căror moștenire i- au furnizat materiale pentru articole și cărți pe care chiar el le considera călătorii inițiatice \ . El a realizat o serie de opere dedicate artei renascentiste italiene \ : Giotto Botticelli Michelangelo sau Leonardo da Vinci Ca istoric , el abordează în biografiile sale personaje extrem de diverse , ca Frederic al II -lea al Sfântului Imperiu Roman Lorenzo de' Medici Niccolò Machiavelli Las Casas sau Rudyard Kipling Cealaltă componentă majoră a muncii sale de critic și istoric privește Germania și romantismul . În cele patru volume ale lucrării Allemagne romantique , el analizează în special operele lui Heinrich von Kleist , Brentano , Hoffmann , Eichendorff , Hölderlin , Schiller și Achim von Arnim . Tot aici se încadrează și scrierile despre Goethe , Robert Schumann și sufletul romantic , sau sinteza despre fantastic ( Arta fantastică , Începând din anii '50 , Marcel Brion s- a consacrat mai mult textelor despre pictura contemporană : Art abstrait Braque Un volum publicat postum , în Les Labyrinthes du temps : Rencontres et choix d'un Européen , adună articolele scrise de Marcel Brion despre Huysmans , James Joyce , Hofmannsthal , Thomas Mann , Robert Walser , Hermann Hesse și alți autori . Ficțiune „ Substanța visului o reprezintă conștientizarea faptului că lipsește ceva ” , scria Marcel Brion în romanul Algues În ambianța incertă a unei „ treceri ” , în care se amestecă rătăcirea cu îndoiala , nostalgia și fascinația , opera de ficțiune inaugurată încu Le Caprice espagnol , culminează cu romane ca Château d'ombres L'Enchanteur La Fête de la tour des Âmes sau volumul de nuvele Les Escales de la haute nuit În mijlocul unui univers în care frontierele dintre real și imaginar tind să se dizolve , autorul permite ieșirea la lumină a unor personaje misterioase , tragice , care -i dau cititorului senzația pătrunderii într- un clarobscur de sorginte fantastică și , în același timp , ciudat de familiar . În fiecare dintre romanele și nuvelele lui Brion se regăsesc temele visului , a magiei , a hazardului și a necunoscutului . Bibliografie Artă și literatură Giotto Turner Botticelli Klee Kandinsky L'Œuvre de Balzac-volume Art fantastique ro . Arta fantastică - editura Meridiane , L'Allemagne romantique-volume Venise L'Art romantique L'Âge d'or de la peinture hollandaise L'Œil , l'esprit et la main du peintre Peinture romantique La Grande Aventure de la peinture religieuse Rembrandt Titien Guardi Goethe Robert Schumann et l'âme romantique Paul Cézanne Art fantastique Michel-Ange Léonard de Vinci Mozart Le Théâtre des esprits Biografii Bartolomé de Las Casas , Père des Indiens La Vie d'Attila Rudyard Kipling Théodoric , roi des Ostrogoths- reeditată în Laurent le Magnifique Blanche de Castille Machiavel ro . Machiavelli - editura Artemis , Frédéric II de Hohenstaufen Le Pape et le Prince - Les Borgia Tamerlan Charles le Téméraire , grand-duc d'Occident- reeditată în Istorie Les Mondes antiques-volume , reeditată în Romane și nuvele Le Caprice espagnol La Folie Céladon- reeditat înși Les Escales de la haute nuit- reeditat înși Un enfant de la terre et du ciel Château d'ombre- reeditat în L’Enchanteur La Chanson de l'Oiseau étranger La Ville de sable ro . Orașul nisipurilor - editura Lucman Pro Editură și Tipografie La Rose de cire De l'autre côté de la forêt Les Miroirs et les gouffres L’Ombre d’un arbre mort Nous avons traversé la montagne La Fête de la tour des âmes Algues - fragment d'un journal intime Les Vaines Montagnes Le Journal d’un visiteur Villa des hasards Ivre d’un rêve historique et brutal'' Note Legături externe Marcel Brion pe Book Node Nașteri în Nașteri penoiembrie Decese în Decese peoctombrie Scriitori francezi din secolul al XX -lea Oameni din Marsilia Membri ai Academiei Franceze Ofițeri ai Legiunii de onoare Ofițeri ai Ordinului Artelor și Literelor