Orașele interbelice ale Regatului României
Orașele interbelice ale Regatului României au fost localitățile cu statut urban ce se aflau pe teritoriul României Mari în perioada 1918–1940. Acestea erau de două categorii: municipii și comune urbane (echivalentul rangului de oraș în prezent). Regatul României a avut un număr total de 180 de localități urbane, dintre care 22 cu rangul de municipiu și 158 cu rangul de comună urbană. În prezent, 147 dintre aceste localități se află pe teritoriul actual al României, restul de 33 fiind situate în Ucraina, Republica Moldova și Bulgaria.

Prezentare generală 

Localitățile urbane cu un grad mai ridicat de dezvoltare și cu o populație mai mare aveau statutul de municipiu. Până în anul 1930, România avea 20 de municipii: București (care era și capitala țării), Arad, Bacău, Bălți, Brașov, Brăila, Cernăuți, Cetatea Albă, Chișinău, Cluj, Constanța, Craiova, Galați, Iași, Oradea, Ploești, Satu Mare, Sibiu, Târgu Mureș și Timișoara. După 1930, încă două localități au primit rangul de municipiu: Lugoj și Turnu Severin. De asemenea, tot după 1930, opt localități rurale au primit statutul de oraș sau comună urbană: Băile Slănic, Eforia, Fălciu, Fălești, Fetești, Predeal, Rezina-Târg și Sulița. Astfel, numărul total de așezări orășenești a ajuns la 180.

Localitățile urbane ale României Mari erau repartizate pe teritoriul celor 71 de județe interbelice în care era divizată țara. Județele cu cele mai multe orașe erau Constanța și Prahova, fiecare cu câte opt. Urmau șase județe care aveau câte cinci centre urbane pe teritoriul lor: Dorohoi, Hunedoara, Ismail, Putna, Tulcea, respectiv Vâlcea. Alte șapte județe aveau câte patru localități urbane: Alba, Bacău, Câmpulung, Cernăuți, Dolj, Ialomița și Teleorman. Celelalte județe aveau cel mult trei orașe fiecare, dintre care 19 județe un singur oraș, unde era stabilită și reședința de județ.

Transilvania, Moldova și Muntenia erau regiunile istorice cu cel mai mare număr de așezări urbane. Pe teritoriul Transilvaniei existau patru municipii (Cluj, Brașov, Sibiu, Târgu Mureș) și 27 de comune urbane. Moldova avea trei municipii (Iași, Galați, Bacău) și 28 de comune urbane, iar Muntenia, tot trei municipii (București, Ploești, Brăila), însă cu o comună urbană mai puțin decât Moldova. Următoarea regiune istorică ca număr de orașe era Basarabia, ce avea pe cuprinsul ei trei municipii (Chișinău, Bălți și Cetatea Albă) și 17 comune urbane, iar apoi Dobrogea (inclusiv Dobrogea de Sud sau Cadrilater), cu un municipiu (Constanța) și 18 comune urbane. În Oltenia se găseau două municipii (Craiova și Turnu Severin) și 14 comune urbane, iar în Bucovina, un singur municipiu (Cernăuți) și 14 localități cu statut de comună urbană. Regiunile istorice cu cele mai puține orașe erau Banat, Crișana, respectiv Maramureș-Sătmar. Astfel, Banatul cuprindea două municipii (Timișoara și Lugoj) și cinci comune urbane. Crișana avea de asemenea două municipii (Oradea și Arad), însă doar patru comune urbane. În zona Maramureș-Sătmar, din nord-vestul Regatului României, existau municipiul Satu Mare și patru comune urbane.

Fiecare regiune istorică a țării avea câte un oraș reprezentativ, care era cel mai mare al regiunii și capitală de facto în același timp: Muntenia – București, Oltenia – Craiova, Transilvania – Cluj, Crișana – Oradea, Banat – Timișoara, Maramureș-Sătmar – Satu Mare, Bucovina – Cernăuți, Basarabia – Chișinău, Moldova – Iași, Dobrogea – Constanța. Aceste centre urbane își păstrează acest statut nedeclarat oficial și în prezent, cu mențiunea că Suceava a devenit cel mai important oraș al Bucovinei de Sud (partea rămasă în România), iar Ismail este cel mai mare oraș din Basarabia de Sud, ținut cunoscut ca Bugeac și care astăzi intră în componența Ucrainei.

Din punct de vedere al populației, capitala țării, București, era de departe cel mai mare centru urban, singurul cu peste 600.000 de locuitori (conform datelor recensământului din 1930). Existau alte cinci municipii a căror populație depășea 100.000 de locuitori: Chișinău, Cernăuți, Iași, Cluj și Galați. Nouă municipii aveau între 50.000 și 100.000 de locuitori: Timișoara, Oradea, Ploești, Arad, Brăila, Craiova, Brașov, Constanța și Satu Mare. Între 30.000 și 50.000 de locuitori aveau următoarele 11 așezări: Sibiu, Târgu Mureș, Buzău, Cetatea Albă, Focșani, Botoșani, Tighina, Bacău, Giurgiu, Bălți și Bazargic; iar între 20.000 și 30.000, următoarele 10: Piatra Neamț, Roman, Sighet, Bârlad, Ismail, Lugoj, Târgoviște, Turnu Severin, Tulcea și Turda. Existau trei orașe cu o populație mai mică de 1.000 de locuitori, localități ce au obținut statut urban mai mult datorită faptului că erau stațiuni turistice: Băile Govora, Carmen Sylva și Eforia (ultimul cu circa 100 de locuitori).

După al Doilea Război Mondial, România a pierdut o parte dintre teritoriile din partea estică: Basarabia, Bucovina de Nord, Ținutul Herța și Cadrilaterul, pierzând implicit și cele 33 de municipii și orașe aflate în aceste zone. Pe teritoriul Ucrainei de astăzi se regăsesc 17 dintre vechile localități urbane interbelice românești. Cele mai mari și mai importante sunt Cernăuți (în regiunea omonimă), Cetatea Albă și Ismail (în regiunea Odesa). Aceste trei orașe au stat regional în cadrul Ucrainei. Alte 12 orașe au statul raional: Cozmeni, Herța, Hotin, Storojineț, Sulița, Vășcăuți, Vijnița, Zastavna (în regiunea Cernăuți) și Bolgrad, Chilia Nouă, Reni, Vâlcov (în regiunea Odesa). Acestora li se adaugă fostele târguri românești Tuzla (astăzi comună sau selsoviet în regiunea Odesa), respectiv Sadagura (în prezent cartier sau microraion înglobat în orașul Cernăuți). Pe teritoriul actual al Republicii Moldova se regăsesc 11 orașe interbelice românești. Patru dintre ele au astăzi statut de municipiu: Chișinău (capitala Republicii Moldova), Bălți (supranumit „capitala nordului”), Comrat (aflat în Unitatea Teritorială Autonomă Găgăuzia) și Tighina sau Bender (în Republica Moldovenească Nistreană). Celelalte șapte orașe sunt fiecare reședința raionului omonim: Cahul, Călărași-Târg, Fălești, Leova, Orhei, Rezina-Târg și Soroca. Bulgaria are pe teritoriul său cinci localități care între 1913–1940 au făcut parte dintre orașele interbelice românești: Bazargic (actualmente Dobrici), Balcic și Cavarna în regiunea Dobrici, respectiv Silistra (sau Dârstor) și Turtucaia (actualmente Tutrakan) în regiunea Silistra. Restul de 147 de orașe interbelice se regăsesc în România contemporană: 92 au rang de municipiu (dintre care 41 sunt reședințe de județ), 49 au rang de oraș (fostele comune urbane Carmen Sylva și Eforia formează în prezent un singur oraș – Eforie), iar șase au fost retrogradate la statutul de comună (Fălciu, Filipești-Târg, Mihăileni, Ostrov, Plenița și Vama).

Marea majoritate a orașelor românești interbelice și-au păstrat numele până în prezent. Există câteva excepții, precum: Diciosânmartin (începând cu 1941 se numește Târnăveni), Tighina (astăzi cu denumirea oficială de Bender), Bazargic (care a devenit Dobrici), Carmen Sylva (în prezent Efore Sud), Băile Slănic (azi Slănic-Moldova).

Lista orașelor 

Note:
 1 Localitatea a primit statutul de municipiu după anul 1930.
 2 Localitatea a primit statutul de comună urbană (oraș) după anul 1930.
 3 Localitățile interbelice Carmen Sylva și Eforia formează în prezent un singur oraș: Eforie.
 4 Extras din Recensământul general al populației României din 29 decemvrie 1930, Vol. II.
 Localitățile scrise cu litere îngroșate erau reședințe de județ, cu mențiunea că Diciosânmartin a fost reședință de județ până în anul 1926, când reședința județului Târnava Mică a fost mutată la Blaj.

Referințe

Legături externe 
  Romaniainterbelica.memoria.ro, Portretul României Interbelice, un proiect Memoria.ro
  Statoids.com, Counties of Romania, cu date furnizate de Institutul Național de Statistică

Vezi și 
 Lista orașelor din România
 Municipiile României
 Comunele României
 Județele interbelice ale Regatului României
 Galeria de steme și steaguri ale orașelor interbelice ale Regatului României

 
Geografia României interbelice
Orașele interbelice ale Regatului României au fost localitățile cu statut urban ce se aflau pe teritoriul României Mari în perioada1940 . Acestea erau de două categorii : municipii și comune urbane ( echivalentul rangului de oraș în prezent ) . Regatul României a avut un număr total dede localități urbane , dintre carecu rangul de municipiu șicu rangul de comună urbană . În prezent,dintre aceste localități se află pe teritoriul actual al României , restul defiind situate în Ucraina , Republica Moldova și Bulgaria . Prezentare generală Localitățile urbane cu un grad mai ridicat de dezvoltare și cu o populație mai mare aveau statutul de municipiu . Până în anul România aveade municipii : București ( care era și capitala țării ) , Arad , Bacău , Bălți , Brașov , Brăila , Cernăuți , Cetatea Albă , Chișinău , Cluj , Constanța , Craiova , Galați , Iași , Oradea , Ploești , Satu Mare , Sibiu , Târgu Mureș și Timișoara . După încă două localități au primit rangul de municipiu : Lugoj și Turnu Severin . De asemenea , tot după opt localități rurale au primit statutul de oraș sau comună urbană : Băile Slănic , Eforia , Fălciu , Fălești , Fetești , Predeal , Rezina-Târg și Sulița . Astfel , numărul total de așezări orășenești a ajuns la Localitățile urbane ale României Mari erau repartizate pe teritoriul celorde județe interbelice în care era divizată țara . Județele cu cele mai multe orașe erau Constanța și Prahova , fiecare cu câte opt . Urmau șase județe care aveau câte cinci centre urbane pe teritoriul lor : Dorohoi , Hunedoara , Ismail , Putna , Tulcea , respectiv Vâlcea . Alte șapte județe aveau câte patru localități urbane : Alba , Bacău , Câmpulung , Cernăuți , Dolj , Ialomița și Teleorman . Celelalte județe aveau cel mult trei orașe fiecare , dintre carejudețe un singur oraș , unde era stabilită și reședința de județ . Transilvania , Moldova și Muntenia erau regiunile istorice cu cel mai mare număr de așezări urbane . Pe teritoriul Transilvaniei existau patru municipii ( Cluj , Brașov , Sibiu , Târgu Mureș ) șide comune urbane . Moldova avea trei municipii ( Iași , Galați , Bacău ) șide comune urbane , iar Muntenia , tot trei municipii ( București , Ploești , Brăila ) , însă cu o comună urbană mai puțin decât Moldova . Următoarea regiune istorică ca număr de orașe era Basarabia , ce avea pe cuprinsul ei trei municipii ( Chișinău , Bălți și Cetatea Albă ) șicomune urbane , iar apoi Dobrogea ( inclusiv Dobrogea de Sud sau Cadrilater ) , cu un municipiu ( Constanța ) șicomune urbane . În Oltenia se găseau două municipii ( Craiova și Turnu Severin ) șicomune urbane , iar în Bucovina , un singur municipiu ( Cernăuți ) șilocalități cu statut de comună urbană . Regiunile istorice cu cele mai puține orașe erau Banat , Crișana , respectiv Maramureș-Sătmar . Astfel , Banatul cuprindea două municipii ( Timișoara și Lugoj ) și cinci comune urbane . Crișana avea de asemenea două municipii ( Oradea și Arad ) , însă doar patru comune urbane . În zona Maramureș-Sătmar , din nord-vestul Regatului României , existau municipiul Satu Mare și patru comune urbane . Fiecare regiune istorică a țării avea câte un oraș reprezentativ , care era cel mai mare al regiunii și capitală de facto în același timp : Muntenia – București , Oltenia – Craiova , Transilvania – Cluj , Crișana – Oradea , Banat – Timișoara , Maramureș-Sătmar – Satu Mare , Bucovina – Cernăuți , Basarabia – Chișinău , Moldova – Iași , Dobrogea – Constanța . Aceste centre urbane își păstrează acest statut nedeclarat oficial și în prezent , cu mențiunea că Suceava a devenit cel mai important oraș al Bucovinei de Sud ( partea rămasă în România ) , iar Ismail este cel mai mare oraș din Basarabia de Sud , ținut cunoscut ca Bugeac și care astăzi intră în componența Ucrainei . Din punct de vedere al populației , capitala țării , București , era de departe cel mai mare centru urban , singurul cu peste000 de locuitori ( conform datelor recensământului din Existau alte cinci municipii a căror populație depășea000 de locuitori : Chișinău , Cernăuți , Iași , Cluj și Galați . Nouă municipii aveau între000 și000 de locuitori : Timișoara , Oradea , Ploești , Arad , Brăila , Craiova , Brașov , Constanța și Satu Mare . Între000 și000 de locuitori aveau următoareleașezări : Sibiu , Târgu Mureș , Buzău , Cetatea Albă , Focșani , Botoșani , Tighina , Bacău , Giurgiu , Bălți și Bazargic ; iar între000 și000 , următoarele Piatra Neamț , Roman , Sighet , Bârlad , Ismail , Lugoj , Târgoviște , Turnu Severin , Tulcea și Turda . Existau trei orașe cu o populație mai mică de000 de locuitori , localități ce au obținut statut urban mai mult datorită faptului că erau stațiuni turistice : Băile Govora , Carmen Sylva și Eforia ( ultimul cu circade locuitori ) . După al Doilea Război Mondial , România a pierdut o parte dintre teritoriile din partea estică : Basarabia , Bucovina de Nord , Ținutul Herța și Cadrilaterul , pierzând implicit și celede municipii și orașe aflate în aceste zone . Pe teritoriul Ucrainei de astăzi se regăsescdintre vechile localități urbane interbelice românești . Cele mai mari și mai importante sunt Cernăuți ( în regiunea omonimă ) , Cetatea Albă și Ismail ( în regiunea Odesa ) . Aceste trei orașe au stat regional în cadrul Ucrainei . Alteorașe au statul raional : Cozmeni , Herța , Hotin , Storojineț , Sulița , Vășcăuți , Vijnița , Zastavna ( în regiunea Cernăuți ) și Bolgrad , Chilia Nouă , Reni , Vâlcov ( în regiunea Odesa ) . Acestora li se adaugă fostele târguri românești Tuzla ( astăzi comună sau selsoviet în regiunea Odesa ) , respectiv Sadagura ( în prezent cartier sau microraion înglobat în orașul Cernăuți ) . Pe teritoriul actual al Republicii Moldova se regăsescorașe interbelice românești . Patru dintre ele au astăzi statut de municipiu : Chișinău ( capitala Republicii Moldova ) , Bălți ( supranumit „ capitala nordului ” ) , Comrat ( aflat în Unitatea Teritorială Autonomă Găgăuzia ) și Tighina sau Bender ( în Republica Moldovenească Nistreană ) . Celelalte șapte orașe sunt fiecare reședința raionului omonim : Cahul , Călărași-Târg , Fălești , Leova , Orhei , Rezina-Târg și Soroca . Bulgaria are pe teritoriul său cinci localități care între1940 au făcut parte dintre orașele interbelice românești : Bazargic ( actualmente Dobrici ) , Balcic și Cavarna în regiunea Dobrici , respectiv Silistra ( sau Dârstor ) și Turtucaia ( actualmente Tutrakan ) în regiunea Silistra . Restul dede orașe interbelice se regăsesc în România contemporană : au rang de municipiu ( dintre caresunt reședințe de județ),au rang de oraș ( fostele comune urbane Carmen Sylva și Eforia formează în prezent un singur oraș – Eforie ) , iar șase au fost retrogradate la statutul de comună ( Fălciu , Filipești-Târg , Mihăileni , Ostrov , Plenița și Vama ) . Marea majoritate a orașelor românești interbelice și- au păstrat numele până în prezent . Există câteva excepții , precum : Diciosânmartin ( începând cuse numește Târnăveni ) , Tighina ( astăzi cu denumirea oficială de Bender ) , Bazargic ( care a devenit Dobrici ) , Carmen Sylva ( în prezent Efore Sud ) , Băile Slănic ( azi Slănic-Moldova ) . Lista orașelor Note : Localitatea a primit statutul de municipiu după anul Localitatea a primit statutul de comună urbană ( oraș ) după anul Localitățile interbelice Carmen Sylva și Eforia formează în prezent un singur oraș : Eforie . Extras din Recensământul general al populației României dindecemvrie Vol . II . Localitățile scrise cu litere îngroșate erau reședințe de județ , cu mențiunea că Diciosânmartin a fost reședință de județ până în anul când reședința județului Târnava Mică a fost mutată la Blaj . Referințe Legături externe Romaniainterbelica.memoria.ro , Portretul României Interbelice , un proiect Memoria.ro Statoids.com , Counties of Romania , cu date furnizate de Institutul Național de Statistică Vezi și Lista orașelor din România Municipiile României Comunele României Județele interbelice ale Regatului României Galeria de steme și steaguri ale orașelor interbelice ale Regatului României Geografia României interbelice