Convențiile de la Haga din 1899 și 1907
Convențiile de la Haga din 1899 și 1907 au fost două tratate negociate la conferințele de pace din Haga în Olanda. Prima conferință de la Haga a fost semnată în 1899, iar a doua conferință de la Haga în 1907. Alături de Convențiile de la Geneva, Convențiile de la Haga erau primele reglementări despre legile despre purtarea războaielor și crime de război. O a treia conferință era planificată pentru 1914, reprogramată pentru a se ține în 1915, dar nu a fost ținută niciodată din cauza începerii Primului Război Mondial.

Eforturile principale ale celor două conferințe se îndreptau spre crearea unui tribunal internațional care să arbitreze și să rezolve disputele internaționale, considerate necesare pentru a înlocui instituția războiului. Aceste eforturi au eșuat atât în 1899 cât și în 1907. 

Prima Conferință a fost în general un succes și s-a concentrat pe eforturile de dezarmare.

Cea de-a doua Conferință a eșuat în crearea unui tribunal internațional pentru arbitraj obligatoriu, dar a lărgit mecanismul arbitrajului voluntar și a stabilit reguli de recuperare a datoriilor, legi ale războiului și drepturile și obligațiile țărilor neutre.

Alături de dezarmare și arbitraj obligatoriu, ambele conferințe includeau negocieri cu privire la legile războiului și crimele de război.  
Multe dintre regulile stabilite la Convențiile de la Haga au fost violate în Primul Război Mondial. De exemplu una dintre acestea a fost Invazia germană a Belgiei prin care a fost încălcat vol. III stabilit la Conferința din 1907 conform căruia niciun stat nu poate începe ostilitățile fără o prevenire explicită a celeilalte.

Convenția de la Haga din 1899 

Conferința de pace a fost propusă în 29 august 1898 de țarul Nicolae al II-lea și contele Mihail Nikolaevici Muraviov, ministrul de externe de atunci al Rusiei.

Conferința a început 18 mai 1899, în data zilei de naștere al țarului. Convenția a fost semnată în 29 iunie al aceluiași an, intrând în vigoare la data de 4 septembrie 1900. Convenția de la Haga din 1899 are formată din patru secțiuni principale și trei declarații adiționale, care erau: 

 Secț. I. Rezolvarea pașnică a disputelor internaționale. Această secțiune includea crearea unei Curți permanente de arbitraj.
 Secț. II. Legi și obiceiuri de purtarea războaielor terestre
 Secț. III. Adaptarea Principiilor Conferinței de la Geneva din 1864 pentru războiul maritim.
 Secț. IV. Interzicerea aruncării proiectilelor și explozibililor din baloane. 
 Declarația I. Despre aruncarea proiectilelor și explozibililor din baloane. 
 Declarația II. Despre folosirea gazelor de luptă
 Declarația III. Despre folosirea gloanțelor care se deformează ușor sau se extind în corpul uman.

Convenția de la Haga din 1907 

Cea de-a doua conferință s-a reunit la inițiativa președintelui american Theodore Roosevelt din 1904, dar a fost amânată datorită războiului care a izbucnit între Rusia și Japonia.
Cea de-a doua conferință s-a ținut între 15 iunie - 18 octombrie 1907 pentru a extinde cele stabilite la prima conferință, să modifice unele părți și să adauge altele, cu îndreptarea eforturilor în principal asupra războiului maritim.

Britanicii au încercat să asigure limitarea armamentului, dar au întâmpinat rezistență din partea altor puteri conduse de Germania, care se temea că Marea Britanie încearcă să împiedice creșterea flotei germane.

Dreptul internațional umanitar contemporan conține:
 A treia Convenție de la Haga: Convenția  referitoare la începerea ostilităților (Haga, 18 octombrie 1907)
 A patra Convenție de la Haga: Convenția privind legile și obiceiurile războiului pe uscat (Haga, 18 octombrie 1907)
 Anexa la cea de-a patra Convenție de la Haga din 1907: Regulamentul privind respectarea legilor și obiceiurilor războiului pe uscat (Haga, 18 octombrie 1907)

Referințe 

  Avalon Project at Yale Law School on The Laws of War—Contains the full texts of both the 1899 and 1907 conventions, among other treaties.
  ICRC International Humanitarian Law - Treaties & Documents, contains full texts and ratifying states of both the 1899 and 1907 conventions, among other treaties.
  List of signatory powers of the Convention for the Pacific Settlement of International Disputes
  The Hague conventions and declarations of 1899 and 1907, by James Brown Scott (ed.) Contains the texts of all conventions and the ratifying countries as of 1915.
  
  Lee, Jin Hyuck. The First Hague Peace Conference 1899 as portrayed in Punch
  
  
  
  Robinson, James J. (September 1960). "Surprise Attack: Crime at Pearl Harbor and Now". ABA Journal 46(9). American Bar Association. p. 978.

Bibliografie 
  Barcroft, Stephen. "The Hague Peace Conference of 1899". Irish Studies in International Affairs 1989, Vol. 3 Issue 1, pp 55–68.
  Bettez, David J. "Unfulfilled Initiative: Disarmament Negotiations and the Hague Peace Conferences of 1899 and 1907". RUSI Journal: Royal United Services Institute for Defence Studies, June 1988, Vol. 133 Issue 3, pp 57–62.
  Scott, James Brown, ed. The Hague Peace Conferences of 1899 and 1907, Vol. 1, The Conferences. (The Johns Hopkins Press 1909).

Legături externe 

Acorduri Internaționale
Legile războiului
Conferințe de pace
Convențiile de la Haga dinșiau fost două tratate negociate la conferințele de pace din Haga în Olanda . Prima conferință de la Haga a fost semnată în iar a doua conferință de la Haga în Alături de Convențiile de la Geneva , Convențiile de la Haga erau primele reglementări despre legile despre purtarea războaielor și crime de război . O a treia conferință era planificată pentru reprogramată pentru a se ține în dar nu a fost ținută niciodată din cauza începerii Primului Război Mondial . Eforturile principale ale celor două conferințe se îndreptau spre crearea unui tribunal internațional care să arbitreze și să rezolve disputele internaționale , considerate necesare pentru a înlocui instituția războiului . Aceste eforturi au eșuat atât încât și în Prima Conferință a fost în general un succes și s- a concentrat pe eforturile de dezarmare . Cea de- a doua Conferință a eșuat în crearea unui tribunal internațional pentru arbitraj obligatoriu , dar a lărgit mecanismul arbitrajului voluntar și a stabilit reguli de recuperare a datoriilor , legi ale războiului și drepturile și obligațiile țărilor neutre . Alături de dezarmare și arbitraj obligatoriu , ambele conferințe includeau negocieri cu privire la legile războiului și crimele de război . Multe dintre regulile stabilite la Convențiile de la Haga au fost violate în Primul Război Mondial . De exemplu una dintre acestea a fost Invazia germană a Belgiei prin care a fost încălcat vol . III stabilit la Conferința dinconform căruia niciun stat nu poate începe ostilitățile fără o prevenire explicită a celeilalte . Convenția de la Haga din Conferința de pace a fost propusă înaugustde țarul Nicolae al II -lea și contele Mihail Nikolaevici Muraviov , ministrul de externe de atunci al Rusiei . Conferința a începutmai în data zilei de naștere al țarului . Convenția a fost semnată îniunie al aceluiași an , intrând în vigoare la data deseptembrie Convenția de la Haga dinare formată din patru secțiuni principale și trei declarații adiționale , care erau : Secț. I. Rezolvarea pașnică a disputelor internaționale . Această secțiune includea crearea unei Curți permanente de arbitraj . Secț . II . Legi și obiceiuri de purtarea războaielor terestre Secț . III . Adaptarea Principiilor Conferinței de la Geneva dinpentru războiul maritim . Secț . IV . Interzicerea aruncării proiectilelor și explozibililor din baloane . Declarația I . Despre aruncarea proiectilelor și explozibililor din baloane . Declarația II . Despre folosirea gazelor de luptă Declarația III . Despre folosirea gloanțelor care se deformează ușor sau se extind în corpul uman . Convenția de la Haga din Cea de- a doua conferință s- a reunit la inițiativa președintelui american Theodore Roosevelt din dar a fost amânată datorită războiului care a izbucnit între Rusia și Japonia . Cea de- a doua conferință s- a ținut întreiunie -octombriepentru a extinde cele stabilite la prima conferință , să modifice unele părți și să adauge altele , cu îndreptarea eforturilor în principal asupra războiului maritim . Britanicii au încercat să asigure limitarea armamentului , dar au întâmpinat rezistență din partea altor puteri conduse de Germania , care se temea că Marea Britanie încearcă să împiedice creșterea flotei germane . Dreptul internațional umanitar contemporan conține : A treia Convenție de la Haga : Convenția referitoare la începerea ostilităților ( Haga ,octombrie A patra Convenție de la Haga : Convenția privind legile și obiceiurile războiului pe uscat ( Haga ,octombrie Anexa la cea de- a patra Convenție de la Haga din Regulamentul privind respectarea legilor și obiceiurilor războiului pe uscat ( Haga ,octombrie Referințe Avalon Project at Yale Law School on The Laws of War—Contains the full texts of both theandconventions , among other treaties . ICRC International Humanitarian Law - Treaties & Documents , contains full texts and ratifying states of both theandconventions , among other treaties . List of signatory powers of the Convention for the Pacific Settlement of International Disputes The Hague conventions and declarations ofand by James Brown Scott ( ed. ) Contains the texts of all conventions and the ratifying countries as of Lee , Jin Hyuck . The First Hague Peace Conferenceas portrayed in Punch Robinson , James J. ( September " Surprise Attack : Crime at Pearl Harbor and Now " . ABA Journal9 ) . American Bar Association . p. Bibliografie Barcroft , Stephen . " The Hague Peace Conference of . Irish Studies in International Affairs Vol.Issue pp68 . Bettez , David J. " Unfulfilled Initiative : Disarmament Negotiations and the Hague Peace Conferences ofand . RUSI Journal : Royal United Services Institute for Defence Studies , June Vol.Issue pp62 . Scott , James Brown , ed . The Hague Peace Conferences ofand Vol . The Conferences . ( The Johns Hopkins Press Legături externe Acorduri Internaționale Legile războiului Conferințe de pace