Eric de Pomerania
Eric de Pomerania (1381 sau 1382 – 3 mai 1459) a fost regele Eric (Eirik) al III-lea al Norvegiei (1389–1442), regele Eric al VII-lea al Danemarcei (1396–1439) și regele Eric (Ericus) al Suediei (1396–1439; cunoscut în istorie drept Erik av Pommern). A fost primul rege al Uniunii nordice de la Kalmar care i-a succedat mamei sale adoptive, Margareta I a Danemarcei.

Origine
Eric a fost fiul lui Wartislaw al VII-lea, Duce de Pomerania și al Mariei de Mecklenburg-Schwerin. Bunicii paterni au fost Boguslaw al V-lea, Duce de Pomerania și cea de-a doua soție, Adelheid de Brunswick-Grubenhagen. Bunicii materni au fost Henric al III-lea, Duce de Mecklenburg și Ingeborg a Danemarcei, Ducesă de Mecklenburg. Henric a fost rivalul lui Olaf Haakonsson în ceea ce a privit succesiunea daneză din 1375. Ingeborg a fost fiica regelui Valdemar al IV-lea al Danemarcei și a reginei Heilwig de Schleswig.

Pretenția la tron

Eric s-a născut în 1382 la castelul Rügenwalde. Inițial numit Boguslaw, el a fost fiul al singurei nepoate în viață al regelui Valdemar al IV-lea al Danemarcei și, de asemenea, descendent al lui Magnus al III-lea al Suediei și Haakon al V-lea al Norvegiei.

La 2 august 1387, Olav Håkonsson, rege al Danemarcei și al Norvegiei, a murit pe neașteptate la vârsta de aproape 17 ani, pe când Boguslaw avea cinci ani. Mama lui, regina văduvă a Norvegiei, a adăugat propoziția "adevăratul moștenitor al Suediei" la lista titlurilor lui la încoronare. Pretenția lui Boguslaw la tronul Suediei a venit prin intermediul unchiului său Magnus al IV-lea al Suediei care a fost forțat să abdice de către nobilii suedezi. După abdicare, nobilii conduși de Bo Jonsson Grip l-au invitat pe contele Albert de Mecklenburg să preia tronul Suediei. Când Albert a încercat să reducă vastele lor moșii ei s-au întors repede împotriva lui.
Nobilii, inclusiv fostul său susținător Bo Jonsson Grip, cel mai mare proprietar din Suedia care controla o treime din toate teritoriile suedeze și care era cel mai bogat om din țară în afara familiei regale, au conspirat să scape de el. 

Rigsråd (Consiliul danez) a ales-o pe regina Margareta drept "cea mai puternică Doamnă și regentă a regatului Danemarcei". Un an mai târziu, norvegienii au proclamat-o pe Margareta "regină conducătoare". Nobilimea suedeză a apelat la ajutorul regentului danez pentru a-l îndepărta pe Albert de pe tronul suedez. În 1388 mai mulți nobili suedezi i-au scris Margaretei spunându-i că dacă i-ar ajuta să scape de Albert ei ar numi-o regentă.

Margareta nu a pierdut timpul și a trimis o armată în Suedia pentru a-l ataca pe Albert, în timp ce nobilii suedezi au ridicat armata lor pentru a-l alunga din țară. În 1389, forțele lui Albert au fost învinse în bătălia de la Falköping în Västergötland. Albert și fiul lui Erik au fost capturați atunci când caii lor s-au împotmolit în noroi atât de adânc că nu au putut scăpa. Ei au fost puși în lanțuri și trimiși de regina Margareta în Scania, unde Albert a fost închis la castelul Lindholmen. A durat până în 1395 pentru ca Margareta să scoată afară din Stockholm pe susținătorii lui Albert. Ea a făcut dispoziții pentru cele trei regate, în cazul morții sale. Margareta a vrut ca regatele să fie unificate și pașnice și, prin urmare, l-a ales pe fiul nepoatei tatălui ei, Boguslaw, să fie numit moștenitor.

Tânărul Boguslaw era nepotul surorii Margaretei. În 1389 el a fost adus în Danemarca în fața reginei Margareta. Numele lui a fost schimbat în Eric, care suna mult mai nordic. La 8 septembrie 1389 el a fost salutat ca rege al Norvegiei la Ting în Trondheim. E posibil să fi fost încoronat rege al Norvegiei la Oslo în 1392 însă acest lucru e disputat. În 1396 a fost proclamat rege al Danemarcei și apoi al Suediei. La 17 iunie 1397, el a fost încoronat rege al celor trei țări nordice în catedrala de la Kalmar.
În același timp, a fost elaborat un tratat de uniune care va deveni cunoscut drept Uniunea de la Kalmar. Cu toate acestea, regina Margareta a rămas conducătorul de facto a celor trei regate, până la moartea ei în 1412.

Căsătorie

În 1402, regina Margareta a intrat în negocieri cu regele Henric al IV-lea al Angliei, cu privire la posibilitatea unei alianțe între regatul Angliei și Uniunea Nordică. Propunerea a fost pentru o dublă nuntă, prin care Eric se va căsători cu fiica lui Henric, Philippa, și fiul lui Henric, Prințul de Wales și viitorul rege Henric al V-lea, se va căsători cu sora lui Eric, Ecaterina.

Partea engleză a vrut aceste nunți pentru a sigila o alianță ofensivă între regatele nordice și Anglia, care ar fi putut conduce la implicarea Uniunii nordice de partea limbii engleze în Războiul de O Sută de Ani aflat în desfășurare împotriva regatului Franței. Regina Margareta a dus o politică externă consecventă de a nu se încurca în alianțe cu caracter obligatoriu și războaie străine. Ea a respins, prin urmare, propunerile părții engleze.

Nunta dublă nu a avut loc însă nunta lui Eric cu Philippa s-a negociat cu succes. La 26 octombrie 1406, la Lund, Eric s-a căsătorit cu Philippa care avea 13 ani. După moartea Philippei în 1430, ea a fost înlocuită de fosta doamnă de onoare Cecilia.

Domnie
Din surse contemporane, Eric apare ca un vizionar inteligent, energic și cu un caracter ferm. A fost, de asemenea, un om fermecător și un orator, calități pe care le-a demonstrat în marele turneu european din anii 1420. Ca defecte, se pare că a avut un temperament fierbinte, o lipsă de simț diplomatic, precum și o încăpățânare.

Poate că cea mai importantă acțiune a lui Eric a fost introducerea taxelor pe sunet (Øresundtolden), în 1429, care avea să dureze până în 1857. Prin aceasta el a asigurat un mare venit stabil pentru împărăția lui. Astfel și-a arătat interesul față de comerțul danez și puterea navală. A fost contestat permanent de celelalte puteri baltice, în special în orașele hanseatice față de care el, de asemenea, a luptat. Un alt eveniment important a fost în 1417 când a făcut la Copenhaga o posesiune regală asigurându-i astfel statutul de capitală a Danemarcei.

În 1434, fermierii și minerii din Suedia au început o rebeliune națională și socială, care a fost folosită de nobilimea suedeză în scopul de a slăbi puterea regelui. El a trebuit să cedeze atât la cererile din Holsteiners cât și a Ligii Hanseatice. În Norvegia, o rebeliune condusă de Amund Sigurdsson (1400-1465), s-a răzvrătit împotriva regelui Eric și a oficialilor săi; au asediat Oslo și castelul Akershus. Când nobilimea daneză s-a opus domniei sale și a refuzat să ratifice alegerea sa ca Bogislaw al IX-lea, Duce de Pomerania ca următorul rege al Danemarcei, el a părăsit Danemarca și s-a stabilit la castelul său din Gotland, aparent într-un fel de "grevă regală", care a condus la detronarea acestuia de către consiliile naționale ale Danemarcei și Suediei în 1439.
Nobilimea norvegiană a rămas loială regelui Eric, iar în 1439 el i-a acordat lui Sigurd Jonsson titlul de drottsete, prin care putea să conducă Norvegia în numele regelui Eric. Dar, cu regele izolat în Gotland, nobilimea norvegiană, de asemenea, s-a simțit obligată să-l detroneze în 1440.

Timp de zece ani Eric a trăit la Gotland; în cele din urmă s-a întors în  Pomerania unde a murit în 1459.

Duce de Pomerania
În 1440, Eric, care a fost detronat în Danemarca și Suedia, a fost succedat de nepotul său, Christopher de Bavaria, care a fost ales pentru scaunul de domnie. După ce a fost detronat ca rege în Suedia și Danemarca, Riksråd norvegian i-a rămas loial, cerându-i să devină doar rege al Norvegiei. El a refuzat oferta. Christopher, succesorul său, a murit în 1448, cu mult înainte de însuși Eric.

Următorul monarh a fost o rudă a lui Eric, Christian I al Danemarcei, care era fiul rivalului lui Eric, contele Theodoric de Oldenburg. Lui Eric i-a predat Gotland în schimbul permisiunii să plece în Pomerania.

Din 1449–59, Eric a succedat ca Bogislaw al IX-lea, Duce de Pomerania și a condus Pomerania-Rügenwalde, o parte mică a ducatului de Pomerania-Stolp, sub numele de Eric I. A murit în 1459 la castelul Darłowo (germană:Rügenwalde).

Note

Legături externe

His listing in "Medieval lands" by Charles Cawley. The project "involves extracting and analysing detailed information from primary sources, including contemporary chronicles, cartularies, necrologies and testaments."

Nașteri în 1382
Decese în 1459
Regi ai Danemarcei
Eric 03
Eric 13
Conducători ai Finlandei
Duci de Pomerania
Monarhi care au abdicat
Monarhi copii
Eponime ale asteroizilor
Eric de Pomeraniasau–maia fost regele Eric ( Eirik ) al III -lea al Norvegiei1442 ) , regele Eric al VII -lea al Danemarcei1439 ) și regele Eric ( Ericus ) al Suediei1439 ; cunoscut în istorie drept Erik av Pommern ) . A fost primul rege al Uniunii nordice de la Kalmar care i- a succedat mamei sale adoptive , Margareta I a Danemarcei . Origine Eric a fost fiul lui Wartislaw al VII -lea , Duce de Pomerania și al Mariei de Mecklenburg-Schwerin . Bunicii paterni au fost Boguslaw al V -lea , Duce de Pomerania și cea de- a doua soție , Adelheid de Brunswick-Grubenhagen . Bunicii materni au fost Henric al III -lea , Duce de Mecklenburg și Ingeborg a Danemarcei , Ducesă de Mecklenburg . Henric a fost rivalul lui Olaf Haakonsson în ceea ce a privit succesiunea daneză din Ingeborg a fost fiica regelui Valdemar al IV -lea al Danemarcei și a reginei Heilwig de Schleswig . Pretenția la tron Eric s- a născut înla castelul Rügenwalde . Inițial numit Boguslaw , el a fost fiul al singurei nepoate în viață al regelui Valdemar al IV -lea al Danemarcei și , de asemenea , descendent al lui Magnus al III -lea al Suediei și Haakon al V -lea al Norvegiei . Laaugust Olav Håkonsson , rege al Danemarcei și al Norvegiei , a murit pe neașteptate la vârsta de aproapeani , pe când Boguslaw avea cinci ani . Mama lui , regina văduvă a Norvegiei , a adăugat propoziția " adevăratul moștenitor al Suediei " la lista titlurilor lui la încoronare . Pretenția lui Boguslaw la tronul Suediei a venit prin intermediul unchiului său Magnus al IV -lea al Suediei care a fost forțat să abdice de către nobilii suedezi . După abdicare , nobilii conduși de Bo Jonsson Grip l- au invitat pe contele Albert de Mecklenburg să preia tronul Suediei . Când Albert a încercat să reducă vastele lor moșii ei s- au întors repede împotriva lui . Nobilii , inclusiv fostul său susținător Bo Jonsson Grip , cel mai mare proprietar din Suedia care controla o treime din toate teritoriile suedeze și care era cel mai bogat om din țară în afara familiei regale , au conspirat să scape de el . Rigsråd ( Consiliul danez ) a ales -o pe regina Margareta drept " cea mai puternică Doamnă și regentă a regatului Danemarcei " . Un an mai târziu , norvegienii au proclamat -o pe Margareta " regină conducătoare " . Nobilimea suedeză a apelat la ajutorul regentului danez pentru a - l îndepărta pe Albert de pe tronul suedez . Înmai mulți nobili suedezi i- au scris Margaretei spunându -i că dacă i- ar ajuta să scape de Albert ei ar numi-o regentă . Margareta nu a pierdut timpul și a trimis o armată în Suedia pentru a - l ataca pe Albert , în timp ce nobilii suedezi au ridicat armata lor pentru a - l alunga din țară . În forțele lui Albert au fost învinse în bătălia de la Falköping în Västergötland . Albert și fiul lui Erik au fost capturați atunci când caii lor s- au împotmolit în noroi atât de adânc că nu au putut scăpa . Ei au fost puși în lanțuri și trimiși de regina Margareta în Scania , unde Albert a fost închis la castelul Lindholmen . A durat până înpentru ca Margareta să scoată afară din Stockholm pe susținătorii lui Albert . Ea a făcut dispoziții pentru cele trei regate , în cazul morții sale . Margareta a vrut ca regatele să fie unificate și pașnice și , prin urmare , l- a ales pe fiul nepoatei tatălui ei , Boguslaw , să fie numit moștenitor . Tânărul Boguslaw era nepotul surorii Margaretei . Înel a fost adus în Danemarca în fața reginei Margareta . Numele lui a fost schimbat în Eric , care suna mult mai nordic . Laseptembrieel a fost salutat ca rege al Norvegiei la Ting în Trondheim . E posibil să fi fost încoronat rege al Norvegiei la Oslo înînsă acest lucru e disputat . Îna fost proclamat rege al Danemarcei și apoi al Suediei . Laiunie el a fost încoronat rege al celor trei țări nordice în catedrala de la Kalmar . În același timp , a fost elaborat un tratat de uniune care va deveni cunoscut drept Uniunea de la Kalmar . Cu toate acestea , regina Margareta a rămas conducătorul de facto a celor trei regate , până la moartea ei în Căsătorie În regina Margareta a intrat în negocieri cu regele Henric al IV -lea al Angliei , cu privire la posibilitatea unei alianțe între regatul Angliei și Uniunea Nordică . Propunerea a fost pentru o dublă nuntă , prin care Eric se va căsători cu fiica lui Henric , Philippa , și fiul lui Henric , Prințul de Wales și viitorul rege Henric al V-lea , se va căsători cu sora lui Eric , Ecaterina . Partea engleză a vrut aceste nunți pentru a sigila o alianță ofensivă între regatele nordice și Anglia , care ar fi putut conduce la implicarea Uniunii nordice de partea limbii engleze în Războiul de O Sută de Ani aflat în desfășurare împotriva regatului Franței . Regina Margareta a dus o politică externă consecventă de a nu se încurca în alianțe cu caracter obligatoriu și războaie străine . Ea a respins , prin urmare , propunerile părții engleze . Nunta dublă nu a avut loc însă nunta lui Eric cu Philippa s- a negociat cu succes . Laoctombrie la Lund , Eric s- a căsătorit cu Philippa care aveaani . După moartea Philippei în ea a fost înlocuită de fosta doamnă de onoare Cecilia . Domnie Din surse contemporane , Eric apare ca un vizionar inteligent , energic și cu un caracter ferm . A fost , de asemenea , un om fermecător și un orator , calități pe care le- a demonstrat în marele turneu european din anii Ca defecte , se pare că a avut un temperament fierbinte , o lipsă de simț diplomatic , precum și o încăpățânare . Poate că cea mai importantă acțiune a lui Eric a fost introducerea taxelor pe sunet ( Øresundtolden ) , în care avea să dureze până în Prin aceasta el a asigurat un mare venit stabil pentru împărăția lui . Astfel și- a arătat interesul față de comerțul danez și puterea navală . A fost contestat permanent de celelalte puteri baltice , în special în orașele hanseatice față de care el , de asemenea , a luptat . Un alt eveniment important a fost încând a făcut la Copenhaga o posesiune regală asigurându -i astfel statutul de capitală a Danemarcei . În fermierii și minerii din Suedia au început o rebeliune națională și socială , care a fost folosită de nobilimea suedeză în scopul de a slăbi puterea regelui . El a trebuit să cedeze atât la cererile din Holsteiners cât și a Ligii Hanseatice . În Norvegia , o rebeliune condusă de Amund Sigurdsson s- a răzvrătit împotriva regelui Eric și a oficialilor săi ; au asediat Oslo și castelul Akershus . Când nobilimea daneză s- a opus domniei sale și a refuzat să ratifice alegerea sa ca Bogislaw al IX -lea , Duce de Pomerania ca următorul rege al Danemarcei , el a părăsit Danemarca și s- a stabilit la castelul său din Gotland , aparent într- un fel de " grevă regală " , care a condus la detronarea acestuia de către consiliile naționale ale Danemarcei și Suediei în Nobilimea norvegiană a rămas loială regelui Eric , iar înel i- a acordat lui Sigurd Jonsson titlul de drottsete , prin care putea să conducă Norvegia în numele regelui Eric . Dar , cu regele izolat în Gotland , nobilimea norvegiană , de asemenea , s- a simțit obligată să -l detroneze în Timp de zece ani Eric a trăit la Gotland ; în cele din urmă s- a întors în Pomerania unde a murit în Duce de Pomerania În Eric , care a fost detronat în Danemarca și Suedia , a fost succedat de nepotul său , Christopher de Bavaria , care a fost ales pentru scaunul de domnie . După ce a fost detronat ca rege în Suedia și Danemarca , Riksråd norvegian i- a rămas loial , cerându -i să devină doar rege al Norvegiei . El a refuzat oferta . Christopher , succesorul său , a murit în cu mult înainte de însuși Eric . Următorul monarh a fost o rudă a lui Eric , Christian I al Danemarcei , care era fiul rivalului lui Eric , contele Theodoric de Oldenburg . Lui Eric i- a predat Gotland în schimbul permisiunii să plece în Pomerania . Din59 , Eric a succedat ca Bogislaw al IX -lea , Duce de Pomerania și a condus Pomerania-Rügenwalde , o parte mică a ducatului de Pomerania-Stolp , sub numele de Eric I . A murit înla castelul Darłowo ( germană :Rügenwalde ) . Note Legături externe His listing in " Medieval lands " by Charles Cawley . The project " involves extracting and analysing detailed information from primary sources , including contemporary chronicles , cartularies , necrologies and testaments . " Nașteri în Decese în Regi ai Danemarcei Eric Eric Conducători ai Finlandei Duci de Pomerania Monarhi care au abdicat Monarhi copii Eponime ale asteroizilor