Monoxid de diclor
Monoxidul de diclor (sau anhidrida hipocloroasă) este un compus anorganic cu formula moleculară Cl2O. La temperaturi normale, este un gaz de culoare galben-brună, solubil atât în apă cât și în solvenți organici. Este unul dintre numeroșii oxizi ai clorului, fiind anhidrida acidului hipocloros. Este un agent oxidant și de clorurare puternic.

Proprietăți chimice
Monoxidul de diclor este ușor solubil în apă,  
unde formează un echilibru cu acidul hipocloros. Rata hidrolizei este destul de mică pentru a permite extragerea Cl2O cu solvenți organici, cum ar fi tetraclorura de carbon (CCl4),  dar constanta de echilibru în cele din urmă favorizează formarea acidului hipocloros.  

2 HOCl  Cl2O + H2O
K (0 °C) = 3,55·10-3 dm3/mol

Cu compuși arnoganici
Monoxidul de diclor reacționează cu halogenuri de metale, eliberând Cl2 și formând oxihalogenuri: 

VOCl3 + Cl2O → VO2Cl + 2 Cl2
TiCl4 + Cl2O → TiOCI2 + 2 Cl2
SbCI5 + 2 CI2O → SbO2CI + 4 Cl2

Reacții asemănătoare au fost observate și la unele halogenuri anorganice: 

AsCl3 + 2 Cl2O → AsO2CI + 3 Cl2
NOCl + Cl2O → NO2Cl + Cl2

Obținere
Cea mai timpurie metodă de obținere a compusului implica tratarea oxidului de mercur (II) cu clor gazos.  Totuși, această metodă era scumpă, și foarte periculoasă, din cauza riscului otrăvirii cu mercur.

O metodă mult mai sigură și mai convenabilă de producere este prin reacția clorului gazos cu carbonat de sodiu hidrat, la 20-30°C. 

Această reacție poate avea loc și în absența apei, dar are necesită încălzire la temperaturi cuprinse între 150-200°C. Din moment ce monoxidul de diclor este instabil la aceste temperaturi , trebuie să fie îndepărtat încontinuu pentru a se preveni descompunerea termică.

De asemenea, monoxidul de diclor poate fi obținut prin reacția dintre hipocloritul de calciu și dioxidul de carbon:

Referințe
Monoxidul de diclor ( sau anhidrida hipocloroasă ) este un compus anorganic cu formula moleculară Cl2O . La temperaturi normale , este un gaz de culoare galben-brună , solubil atât în apă cât și în solvenți organici . Este unul dintre numeroșii oxizi ai clorului , fiind anhidrida acidului hipocloros . Este un agent oxidant și de clorurare puternic . Proprietăți chimice Monoxidul de diclor este ușor solubil în apă , unde formează un echilibru cu acidul hipocloros . Rata hidrolizei este destul de mică pentru a permite extragerea Cl2O cu solvenți organici , cum ar fi tetraclorura de carbon ( CCl4 ) , dar constanta de echilibru în cele din urmă favorizează formarea acidului hipocloros . 2 HOCl Cl2O + H2O K°C ) =55·10-3 dm3/mol Cu compuși arnoganici Monoxidul de diclor reacționează cu halogenuri de metale , eliberând Cl2 și formând oxihalogenuri : VOCl3 + Cl2O → VO2Cl + Cl2 TiCl4 + Cl2O → TiOCI2 + Cl2 SbCI5 + CI2O → SbO2CI + Cl2 Reacții asemănătoare au fost observate și la unele halogenuri anorganice : AsCl3 + Cl2O → AsO2CI + Cl2 NOCl + Cl2O → NO2Cl + Cl2 Obținere Cea mai timpurie metodă de obținere a compusului implica tratarea oxidului de mercur ( II ) cu clor gazos . Totuși , această metodă era scumpă , și foarte periculoasă , din cauza riscului otrăvirii cu mercur . O metodă mult mai sigură și mai convenabilă de producere este prin reacția clorului gazos cu carbonat de sodiu hidrat , laC . Această reacție poate avea loc și în absența apei , dar are necesită încălzire la temperaturi cuprinse întreC . Din moment ce monoxidul de diclor este instabil la aceste temperaturi , trebuie să fie îndepărtat încontinuu pentru a se preveni descompunerea termică . De asemenea , monoxidul de diclor poate fi obținut prin reacția dintre hipocloritul de calciu și dioxidul de carbon : Referințe