Werner Gilles
Werner Gilles (n. 29 august 1894, Mönchengladbach, Regatul Prusiei – d. 23 iunie 1961, Essen, RFG) a fost un pictor german.

Viața 

S-a născut în Mönchengladbach, în familia profesorului Wilhelm Gilles și a soției acestuia, Katharina, fiind al patrulea din nouă copii. Familia s-a mutat în 1901 în Mülheim an der Ruhr. În 1913, a întreprins o vizită în scopuri educaționale în Olanda, împreună cu prietenul său Otto Pankok. Anul următor a primit o bursă din partea Fundației Leonhard Stinnes, pentru a studia la Kunsthochschule in Kassel (în ) cu Hans Olde și Rudolf Siegmund. S-a înrolat voluntar în Primul război mondial, luptând până în 1918 în Rusia, Serbia și Franța. În 1919, a studiat arta la Academia din Weimar, cu profesorul Walther Klemm, pentru a se muta în nou înființata instituție Bauhaus din Weimar, în clasa lui Lyonel Feininger. În 1921 a vizitat pentru prima dată Italia. La Bauhaus, unde a studiat până în 1923, s-a împrietenit cu artiștii Gerhard Marcks și Oskar Schlemmer. În 1923, a mai întreprins o vizită în Italia. Deși lucra în Berlin după studiu, a mai vizitat Italia. În 1926 s-a mutat la Düsseldorf, pentru a pleca la scurt timp la Paris.

În 1930 a primit din partea Academiei prusace de arte (în ) o bursă, care îi conferea privilegiul de a locui un timp la Villa Massimo în Roma. În continuare a vizitat pentru prima dată satul pescăresc Sant'Angelo din Ischia. Cu venirea nazismului, arta sa a fost catalogată drept „degenerată” și expusă în expoziția demonstrativă din 1937 Artă degenerată. De aceea, un număr de 17 din operele sale au fost confiscate. Din 1951, Werner a locuit alternativ în München (iarna) și în Ischia (vara). A ținut legătura cu pictorul Werner Heldt, care a murit în timpul unei vizite la Gilles, în 1954. În același an, a primit Marele premiu de artă al landului Nordrhein-Westfalen. (în ). A decedat pe 23 iunie 1961, în Essen. În 1996, o stradă din Mülheim an der Ruhr a fost numită în amintirea sa (Gillesweg).

Opera 

Vizitele sale pe insula Ischia și-au lăsat amprenta pe creația sa. Contrastul dintre antichitatea clasică păgână și cultural apuseană creștină a devenit tema sa predilectă. A pictat în ulei și acuarele, tematizând cu noi variații atât aspectele vioaie, cât și cele amenințătoare ale peisajelor din această zonă. Operele sale din anii '20 și '30 sunt influențate de mișcarea expresionistă „Der Blaue Reiter”, iar cele de bătrânețe de o tendință spre stilizarea motivelor și compoziții bidimensionale.

Cicluri creative 
 1933 - 1935: Ciclul dedicat lui Arthur Rimbaud (în )
 1947 - 1949: „Orfeu”, acuarele
 1950: Ilustrarea în acuarele a Cărții tibetane a morților

Note 
 
 Dieter Honisch (Vorw.): Kunst in der Bundesrepublik Deutschland 1945–1985. Nationalgalerie, Staatliche Museen Preußischer Kulturbesitz, Berlin 1985, ISBN 3-87584-158-1
 Markus Lüpertz: Werner Gilles. Mönchengladbach, 1995

Vezi și 
 Artă degenerată
 Bauhaus

Nașteri în 1894
Nașteri pe 29 august
Decese în 1961
Decese pe 23 iunie
Pictori germani din secolul al XX-lea
Werner Gilles ( n.august Mönchengladbach , Regatul Prusiei – d.iunie Essen , RFG ) a fost un pictor german . Viața S- a născut în Mönchengladbach , în familia profesorului Wilhelm Gilles și a soției acestuia , Katharina , fiind al patrulea din nouă copii . Familia s- a mutat înîn Mülheim an der Ruhr . În a întreprins o vizită în scopuri educaționale în Olanda , împreună cu prietenul său Otto Pankok . Anul următor a primit o bursă din partea Fundației Leonhard Stinnes , pentru a studia la Kunsthochschule in Kassel ( în ) cu Hans Olde și Rudolf Siegmund . S- a înrolat voluntar în Primul război mondial , luptând până înîn Rusia , Serbia și Franța . În a studiat arta la Academia din Weimar , cu profesorul Walther Klemm , pentru a se muta în nou înființata instituție Bauhaus din Weimar , în clasa lui Lyonel Feininger . Îna vizitat pentru prima dată Italia . La Bauhaus , unde a studiat până în s- a împrietenit cu artiștii Gerhard Marcks și Oskar Schlemmer . În a mai întreprins o vizită în Italia . Deși lucra în Berlin după studiu , a mai vizitat Italia . Îns- a mutat la Düsseldorf , pentru a pleca la scurt timp la Paris . Îna primit din partea Academiei prusace de arte ( în ) o bursă , care îi conferea privilegiul de a locui un timp la Villa Massimo în Roma . În continuare a vizitat pentru prima dată satul pescăresc Sant'Angelo din Ischia . Cu venirea nazismului , arta sa a fost catalogată drept „ degenerată ” și expusă în expoziția demonstrativă dinArtă degenerată . De aceea , un număr dedin operele sale au fost confiscate . Din Werner a locuit alternativ în München ( iarna ) și în Ischia ( vara ) . A ținut legătura cu pictorul Werner Heldt , care a murit în timpul unei vizite la Gilles , în În același an , a primit Marele premiu de artă al landului Nordrhein-Westfalen . ( în ) . A decedat peiunie în Essen . În o stradă din Mülheim an der Ruhr a fost numită în amintirea sa ( Gillesweg ) . Opera Vizitele sale pe insula Ischia și- au lăsat amprenta pe creația sa . Contrastul dintre antichitatea clasică păgână și cultural apuseană creștină a devenit tema sa predilectă . A pictat în ulei și acuarele , tematizând cu noi variații atât aspectele vioaie , cât și cele amenințătoare ale peisajelor din această zonă . Operele sale din anii '20 și '30 sunt influențate de mișcarea expresionistă „ Der Blaue Reiter ” , iar cele de bătrânețe de o tendință spre stilizarea motivelor și compoziții bidimensionale . Cicluri creative - Ciclul dedicat lui Arthur Rimbaud ( în ) - „ Orfeu ” , acuarele Ilustrarea în acuarele a Cărții tibetane a morților Note Dieter Honisch ( Vorw . ) : Kunst in der Bundesrepublik Deutschland1985 . Nationalgalerie , Staatliche Museen Preußischer Kulturbesitz , Berlin ISBN158-1 Markus Lüpertz : Werner Gilles . Mönchengladbach , Vezi și Artă degenerată Bauhaus Nașteri în Nașteri peaugust Decese în Decese peiunie Pictori germani din secolul al XX -lea