Guillaume al Principatului
Guillaume de Hauteville (n. cca. 1027–d. 1080) a fost unul dintre fiii mai tineri ai lui Tancred de Hauteville cu cea de a doua soție a sa, Fressenda. El este de obicei numit Willermus în loc de Wilelmus în analele latinești. El a părăsit Normandia în jurul anului 1053 alături de fratele său (după tată) mai mare Geoffroi și de alt frate al său, Mauger.

Guillaume a participat la bătălia de la Civitate în anii sosirii sale în Italia de sud și a fost primit cordial de către un alt frate al său (după tată), Umfredo, devenit conte de Apulia.

În 1055, el s-a distins în cucerirea castelului San Nicandro, care a constituit apoi nucleul comitatului său numit al Principatului (cu referire la Principatul de Salerno), cu care a fost învestit de către Umfredo în 1056. În 1058, Guillaume s-a căsătorit cu Maria, fiica lui Guy, duce de Sorrento și frate al principelui Guaimar al IV-lea de Salerno. El a moștenit apoi toate posesiunile lui Guy din Principatul de Salerno și a luptat cu succesorul lui Guaimar, Gisulf al II-lea, ale cărui teritorii le-a cucerit până când în posesia principatului a mai rămas doar puțin mai mult decât orașul Salerno însuși. De asemenea, el a moștenit Capitanata de la fratele său Mauger, care a murit cândva între 1054 și 1060. Ultima posesiune el a acordat-o lui Geoffroi, ca act de iubire fraternă, după cum consemnează cronicarul Goffredo Malaterra.

Guillaume l-a invitat pe fratele său mai tânăr Roger, rămas fără pământuri, să i se alăture, promițându-i jumătate din tot ceea ce el deținea ca teritorii și avere. El l-a sprijinit pe Roger împotriva fratelui lor mai mare, Robert Guiscard, care îi succedase lui Umfredo, și i-a acordat aceluiași Roger castelul de Scalea, la Catanzaro. El a luptat împotriva lui Guiscard și atunci când acesta a venit în ajutorul lui Gisulf al II-lea de Salerno cu scopul de a o primi în căsătorie pe sora lui Gisulf, Sichelgaita. În 1067, conciliul din Melfi l-a declarat excomunicat pe Guillaume, alături de Turgis de Rota și Guimond de Moulins, pentru presupusul furt al proprietăților bisericii arhiepiscopului Alfanus I de Salerno. Către sfârșitul aceluiași an, el a călătorit până la Salerno, pentru a se reconcilia cu papa Alexandru al II-lea.

Potrivit unora dintre surse, Guillaume a murit în 1080, deși altele îl prezintă ca fiind în viață în diferiți ani ai secolului al XII-lea (1104, 1113 sau 1117) și ca participând în campaniile lui Robert Guiscard împotriva Bizanțului și la bătălia de la Durazzo din octombrie 1081. El a fost înmormântat în biserica Sfintei Treimi din Venosa.

Surse
Goffredo Malaterra, The Deeds of Count Roger of Calabria and Sicily and of Duke Robert Guiscard his brother.
Norwich, John Julius, The Normans in the South 1016-1130, Londra, Longmans, 1967.
Ghisalberti, Albert (ed.), Dizionario Biografico degli Italiani: II Albicante – Ammannati, Rome, 1960.

Decese în 1080
Normanzi
Italia normandă
Guillaume de Hauteville ( n. cca.d.a fost unul dintre fiii mai tineri ai lui Tancred de Hauteville cu cea de a doua soție a sa , Fressenda . El este de obicei numit Willermus în loc de Wilelmus în analele latinești . El a părăsit Normandia în jurul anuluialături de fratele său ( după tată ) mai mare Geoffroi și de alt frate al său , Mauger . Guillaume a participat la bătălia de la Civitate în anii sosirii sale în Italia de sud și a fost primit cordial de către un alt frate al său ( după tată ) , Umfredo , devenit conte de Apulia . În el s- a distins în cucerirea castelului San Nicandro , care a constituit apoi nucleul comitatului său numit al Principatului ( cu referire la Principatul de Salerno ) , cu care a fost învestit de către Umfredo în În Guillaume s- a căsătorit cu Maria , fiica lui Guy , duce de Sorrento și frate al principelui Guaimar al IV -lea de Salerno . El a moștenit apoi toate posesiunile lui Guy din Principatul de Salerno și a luptat cu succesorul lui Guaimar , Gisulf al II -lea , ale cărui teritorii le- a cucerit până când în posesia principatului a mai rămas doar puțin mai mult decât orașul Salerno însuși . De asemenea , el a moștenit Capitanata de la fratele său Mauger , care a murit cândva întreși Ultima posesiune el a acordat -o lui Geoffroi , ca act de iubire fraternă , după cum consemnează cronicarul Goffredo Malaterra . Guillaume l- a invitat pe fratele său mai tânăr Roger , rămas fără pământuri , să i se alăture , promițându -i jumătate din tot ceea ce el deținea ca teritorii și avere . El l- a sprijinit pe Roger împotriva fratelui lor mai mare , Robert Guiscard , care îi succedase lui Umfredo , și i- a acordat aceluiași Roger castelul de Scalea , la Catanzaro . El a luptat împotriva lui Guiscard și atunci când acesta a venit în ajutorul lui Gisulf al II -lea de Salerno cu scopul de a o primi în căsătorie pe sora lui Gisulf , Sichelgaita . În conciliul din Melfi l- a declarat excomunicat pe Guillaume , alături de Turgis de Rota și Guimond de Moulins , pentru presupusul furt al proprietăților bisericii arhiepiscopului Alfanus I de Salerno . Către sfârșitul aceluiași an , el a călătorit până la Salerno , pentru a se reconcilia cu papa Alexandru al II -lea . Potrivit unora dintre surse , Guillaume a murit în deși altele îl prezintă ca fiind în viață în diferiți ani ai secolului al XII-leasauși ca participând în campaniile lui Robert Guiscard împotriva Bizanțului și la bătălia de la Durazzo din octombrie El a fost înmormântat în biserica Sfintei Treimi din Venosa . Surse Goffredo Malaterra , The Deeds of Count Roger of Calabria and Sicily and of Duke Robert Guiscard his brother . Norwich , John Julius , The Normans in the South Londra , Longmans , Ghisalberti , Albert ( ed. ) , Dizionario Biografico degli Italiani : II Albicante – Ammannati , Rome , Decese în Normanzi Italia normandă