Arhipelagul Senkaku
, cunoscut în chineză ca Arhipelagul Diaoyu (; sau pur și simplu 钓鱼岛) în Republica Populară Chineză sau Insulele Tiaoyutai () în Taiwan, este un grup de insule nelocuite din Marea Chinei de Est controlate de Japonia, dar revendicate și de China și Taiwan.

După ce în 1968 s-a descoperit că s-ar putea găsi țiței sub fundul mării din jurul arhipelagului, suveranitatea Japoniei asupra lor a fost disputată de către China și Taiwan ca urmare a transferului administrativ de la americani la japonezi în 1971. Chinezii spun că au descoperit și stăpânit arhipelagul din secolul al XIV-lea. Japonia a administrat arhipelagul din 1895 până când a capitulat la sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial.  SUA le-a administrat ca parte a inselelor Ryukyu din 1945 până în 1972, când insulele au fost retrocedate Japoniei odată cu insulele Okinawa.

Istoric

Istoria timpurie 
Primele menționări sunt din secolul al XIV-lea. Erau numite Diaoyu în cărți precum Voiaj cu vânt prielnic () (1403)  și Însemnări privind vizita familiei imperiale la Ryūkyū () (1534). Incluse în Harta Imperială Chineză a Dinastiei Ming, numele chinezesc al arhipelagului (Diaoyu) și numele japonez al insulei principale (Uotsuri) înseamnă ambele "pescuit".

Prima descriere a insulelor în Europa a fost într-o carte publicată de Isaac Titsingh în 1796. Biblioteca sa de cărți japoneze includea  de Hayashi Shihei. Textul, publicat în Japonia în 1785, descrie Regatul Ryūkyū. În 1832 a fost publicată o traducere prescurtată a traducerii în franceză a lui Titsingh.

În anii 1870 și 1880, marina britanică folosea numele Pinnacle Islands pentru cele trei roci din apropierea insulei Uotsuri/Diaoyu Dao (numită Hoa-pin-su, 和平屿, "Peace Island"); Kuba-jima/Huangwei Yu (numită Ti-a-usu) și Taishō-jima/Chiwei Yu. Numele englez "Pinnacle Islands" este folosit de unii echivalent cu numele "Senkaku" sau "Diaoyu".

Numele colectiv "Senkaku" pentru întregul arhipelag a început odată cu controversa din anii 1970.

Sub control american și japonez 

Guvernul japonez a anexat formal insulele la data de 14 ianuarie 1895. În jurul anului 1900 omul de afaceri japonez  a construit o fabrică de prelucrare a peștelui cu 200 de muncitori. Fabrica nu a mai era rentabilă în 1940 și de atunci insulele sunt nelocuite. În anii 1970, fiul lui Tatsushirō Koga Zenji și Hanako au vândut patru dintre insule familiei Kurihara din Prefectura Saitama. Lui Kunioki Kurihara îi aparținea Uotsuri, Kita-Kojima și Minami-Kojima. Sorei lui Kunioki îi aparține Kuba.

În 1979 o delegație oficială japoneză alcătuită din 50 de oameni de știință, funcționari guvernamentali de la ministerele de externe și al transportului etc. și Hiroyuki Kurihara au vizitat insulele și au stat pe insula Uotsuri timp de cca 4 săptămâni. Delegația a studiat ecosistemul local, găsinf cârtițe și oi, au studiat mediul marin etc.

Între 2002 și 2012 Ministerul Afacerilor Interne din Japonia a plătit familie Kurihara 25 milioane de yeni anual pentru închirierea insulelor Uotsuri, Minami-Kojima și Kita-Kojima. Ministerul Apărării Naționale al Japoniei închiriază insula Kuba. Kuba este folosită de către forțele militare americane ca loc de exersare a bombardamentelor din avion.

La data de 17 decembrie 2010 municipalitatea Ishigaki, de care aparține arhipelagul din punct de vedere administrativ,  a declarat 14 ianuarie ca "Ziua Cercetașilor" pentru comemorarea anexării din 1895. China a condemnat acțiunea. În 2012 atât municipalitatea Tokio cât și guvernul japonez au anunțat că vor să cunpere insulele Uotsuri, Kita-Kojima și Minami-Kojima de la familia Kurihara.

La 11 septembrie 2012 guvernul japonez a cunpărat insulele Minamikojima, Kitakojima și Uotsuri de la familia Kurihara cu suma de 2,05 miliarde de yeni.  China's Foreign Ministry objected saying Beijing would not "sit back and watch its territorial sovereignty violated."

Geografie 

Arhipelagul constă din cinci insulițe nelocuite și trei roci fără vegetație.

Distanțele de alte insule:

 la 140 km est de  Insulița Pengjia, Taiwan 
 la 170 km nord de Insula Ishigaki, Japonia
 la 186 km nordest de Keelung, Taiwan
 la 410 km vest de Okinawa, Japonia

Adâncimea mării din jurul insulelor este de cca 100–150 m, cu excepția sinclinalului Okinawa la sud.

Note

Lectură suplimentară 

 Edward Belcher and Arthur Adams. (1848). Narrative of the Voyage of H.M.S. Samarang, During the Years 1843–46: Employed Surveying the Islands of the Eastern Archipelago. London : Reeve, Benham, and Reeve. OCLC 192154
 Jonathan Charney, David A. Colson, Robert W. Smith. (2005). International Maritime Boundaries, 5 vols. Hotei Publishing: Leiden. 10-ISBN 0-7923-1187-6/13-ISBN 978-0-7923-1187-4; 10-ISBN 90-411-1954-X/13-ISBN 978-90-411-1954-4; 10-ISBN 90-411-0345-7/13-ISBN 978-90-411-0345-1; 10-ISBN 90-04-14461-7/13-ISBN 978-90-04-14461-3; 10-ISBN 90-04-14479-X/13-ISBN 978-90-04-14479-8;  OCLC 23254092
 Findlay, Alexander George. (1889). A Directory for the Navigation of the Indian Archipelago and the Coast of China. London:  R. H. Laurie.  OCLC 55548028
 Hagström, Linus. (2005). Japan's China Policy: A Relational Power Analysis. London: Routledge. ISBN 978-0-415-34679-5;  OCLC 475020946
 Kiyoshi Inoue, (1972) Senkaku Letto /Diaoyu Islands The Historical Treatise. Kyoto: Daisan Publisher (出版社: 第三書館) (1996/10) 「尖閣」列島―釣魚諸島の史的解明 [単行本]. ISBN 978-4-8074-9612-9; also hosted in here for online reading (set to Shift-JIS character code), with English synopsis here. Chinese translation by Ying Hui, Published by Commercial Press Hong Kong (1973) 釣魚列島的歷史和主權問題 / 井上清著 ; 英慧譯, ISBN	9622574734.
 Jarrad, Frederick W. (1873). The China Sea Directory, Vol. IV. Comprising the Coasts of Korea, Russian Tartary, the Japan Islands, Gulfs of Tartary and Amúr, and the Sea of Okhotsk. London: Hydrographic Office, Admiralty. OCLC 557221949
 Lee, Seokwoo, Shelagh Furness and Clive Schofield. (2002). Territorial disputes among Japan, China and Taiwan concerning the Senkaku Islands. Durham: University of Durham,  International Boundaries Research Unit (IBRU). ISBN 978-1-897643-50-1;  OCLC 249501645
 Suganuma, Unryu. (2000). Sovereign Rights and Territorial Space in Sino-Japanese Relations. Honolulu: University of Hawaii Press.	ISBN 978-0-8248-2159-3;  OCLC 170955369
 Valencia, Mark J. (2001). Maritime Regime Building: Lessons Learned and Their Relevance for Northeast Asia. The Hague: Martinus Nijhoff. 10-ISBN 90-411-1580-3/13-ISBN 978-90-411-1580-5;  OCLC 174100966

 Donaldson, John and Alison Williams. "Understanding Maritime Jurisdictional Disputes: The East China Sea and Beyond," Journal of International Affairs, Vol. 59, No. 1.
 Dzurek, Daniel.  "The Senkaku/Diaoyu Islands Dispute,"  International Boundaries Research Unit (IBRU). 18 octombrie 1996.
 Helflin, William B. "Daiyou/Senkaku Islands Dispute: Japan and China, Oceans Apart,"  1 Asian-Pacific Law & Policy Journal 1–22 (2000).
 Peterson, Alexander M.  "Sino-Japanese Cooperation in the East China Sea: A Lasting Arrangement?" 42 Cornell International Law Journal 441–474 (2009).
 Ramos-Mrosovsky, Carlos. "International Law's Unhelpful Role in the Senkaku Islands," , 29 University of Pennsylvania Journal of International Law 903-946 (2008).

Legături externe 

 
 "Q&A China Japan island row," BBC News Asia-Pacific. 24 septembrie 2010.
 Globalsecurity.org —  "Senkaku/Diaoyutai Islands";  References, Links
 Inventory of Conflict and Environment (ICE), Diaoyu Islands Dispute 
 Universitatea Waseda — Hayashi Shihei. (1785). 三国通覧図説 (Sangoku Tsuran Zusetsu)

Arhipelaguri în Oceanul Pacific
Geografia Japoniei
Geografia Chinei
Taiwan
Insule asiatice
Insule disputate
Insule nelocuite
, cunoscut în chineză ca Arhipelagul Diaoyu ( ; sau pur și simplu 钓鱼岛 ) în Republica Populară Chineză sau Insulele Tiaoyutai ( ) în Taiwan , este un grup de insule nelocuite din Marea Chinei de Est controlate de Japonia , dar revendicate și de China și Taiwan . După ce îns-a descoperit că s- ar putea găsi țiței sub fundul mării din jurul arhipelagului , suveranitatea Japoniei asupra lor a fost disputată de către China și Taiwan ca urmare a transferului administrativ de la americani la japonezi în Chinezii spun că au descoperit și stăpânit arhipelagul din secolul al XIV -lea . Japonia a administrat arhipelagul dinpână când a capitulat la sfârșitul celui de- al Doilea Război Mondial . SUA le- a administrat ca parte a inselelor Ryukyu dinpână în când insulele au fost retrocedate Japoniei odată cu insulele Okinawa . Istoric Istoria timpurie Primele menționări sunt din secolul al XIV -lea . Erau numite Diaoyu în cărți precum Voiaj cu vânt prielnic ( ) și Însemnări privind vizita familiei imperiale la Ryūkyū ( ) Incluse în Harta Imperială Chineză a Dinastiei Ming , numele chinezesc al arhipelagului ( Diaoyu ) și numele japonez al insulei principale ( Uotsuri ) înseamnă ambele " pescuit " . Prima descriere a insulelor în Europa a fost într- o carte publicată de Isaac Titsingh în Biblioteca sa de cărți japoneze includea de Hayashi Shihei . Textul , publicat în Japonia în descrie Regatul Ryūkyū . Îna fost publicată o traducere prescurtată a traducerii în franceză a lui Titsingh . În aniiși marina britanică folosea numele Pinnacle Islands pentru cele trei roci din apropierea insulei Uotsuri/Diaoyu Dao ( numită Hoa-pin -su , 和平屿 , " Peace Island " ) ; Kuba-jima/Huangwei Yu ( numită Ti- a -usu ) și Taishō-jima/Chiwei Yu . Numele englez " Pinnacle Islands " este folosit de unii echivalent cu numele " Senkaku " sau " Diaoyu " . Numele colectiv " Senkaku " pentru întregul arhipelag a început odată cu controversa din anii Sub control american și japonez Guvernul japonez a anexat formal insulele la data deianuarie În jurul anuluiomul de afaceri japonez a construit o fabrică de prelucrare a peștelui cude muncitori . Fabrica nu a mai era rentabilă înși de atunci insulele sunt nelocuite . În anii fiul lui Tatsushirō Koga Zenji și Hanako au vândut patru dintre insule familiei Kurihara din Prefectura Saitama . Lui Kunioki Kurihara îi aparținea Uotsuri , Kita-Kojima și Minami-Kojima . Sorei lui Kunioki îi aparține Kuba . Îno delegație oficială japoneză alcătuită dinde oameni de știință , funcționari guvernamentali de la ministerele de externe și al transportului etc . și Hiroyuki Kurihara au vizitat insulele și au stat pe insula Uotsuri timp de ccasăptămâni . Delegația a studiat ecosistemul local , găsinf cârtițe și oi , au studiat mediul marin etc . ÎntreșiMinisterul Afacerilor Interne din Japonia a plătit familie Kuriharamilioane de yeni anual pentru închirierea insulelor Uotsuri , Minami-Kojima și Kita-Kojima . Ministerul Apărării Naționale al Japoniei închiriază insula Kuba . Kuba este folosită de către forțele militare americane ca loc de exersare a bombardamentelor din avion . La data dedecembriemunicipalitatea Ishigaki , de care aparține arhipelagul din punct de vedere administrativ , a declaratianuarie ca " Ziua Cercetașilor " pentru comemorarea anexării din China a condemnat acțiunea . Înatât municipalitatea Tokio cât și guvernul japonez au anunțat că vor să cunpere insulele Uotsuri , Kita-Kojima și Minami-Kojima de la familia Kurihara . Laseptembrieguvernul japonez a cunpărat insulele Minamikojima , Kitakojima și Uotsuri de la familia Kurihara cu suma de05 miliarde de yeni . China's Foreign Ministry objected saying Beijing would not " sit back and watch its territorial sovereignty violated . " Geografie Arhipelagul constă din cinci insulițe nelocuite și trei roci fără vegetație . Distanțele de alte insule : lakm est de Insulița Pengjia , Taiwan lakm nord de Insula Ishigaki , Japonia lakm nordest de Keelung , Taiwan lakm vest de Okinawa , Japonia Adâncimea mării din jurul insulelor este de cca150 m , cu excepția sinclinalului Okinawa la sud . Note Lectură suplimentară Edward Belcher and Arthur Adams . Narrative of the Voyage of H.M.S. Samarang , During the Years46 : Employed Surveying the Islands of the Eastern Archipelago . London \ : Reeve , Benham , and Reeve . OCLC Jonathan Charney , David A. Colson , Robert W. Smith . International Maritime Boundaries,vols . Hotei Publishing : Leiden.ISBN 1187-6/13-ISBN7923-1187-4;ISBN1954-X/13-ISBN411-1954-4;ISBN0345-7/13-ISBN411-0345-1;ISBN14461-7/13-ISBN04-14461-3;ISBN14479-X/13-ISBN04-14479-8 ; OCLC Findlay , Alexander George . A Directory for the Navigation of the Indian Archipelago and the Coast of China . London : R. H. Laurie . OCLC Hagström , Linus . Japan's China Policy : A Relational Power Analysis . London : Routledge . ISBN415-34679-5 ; OCLC Kiyoshi Inoue,Senkaku Letto /Diaoyu Islands The Historical Treatise . Kyoto : Daisan Publisher ( 出版社 : 第三書館)10 ) 「 尖閣」列島―釣魚諸島の史的解明 [ 単行本 ] . ISBN8074-9612-9 ; also hosted in here for online reading ( set to Shift-JIS character code ) , with English synopsis here . Chinese translation by Ying Hui , Published by Commercial Press Hong Kong釣魚列島的歷史和主權問題 / 井上清著 ; 英慧譯 , ISBN 9622574734 . Jarrad , Frederick W. The China Sea Directory , Vol . IV . Comprising the Coasts of Korea , Russian Tartary , the Japan Islands , Gulfs of Tartary and Amúr , and the Sea of Okhotsk . London : Hydrographic Office , Admiralty . OCLC Lee , Seokwoo , Shelagh Furness and Clive Schofield . Territorial disputes among Japan , China and Taiwan concerning the Senkaku Islands . Durham : University of Durham , International Boundaries Research Unit ( IBRU ) . ISBN897643-50-1 ; OCLC Suganuma , Unryu . Sovereign Rights and Territorial Space in Sino-Japanese Relations . Honolulu : University of Hawaii Press . ISBN8248-2159-3 ; OCLC Valencia , Mark J. Maritime Regime Building : Lessons Learned and Their Relevance for Northeast Asia . The Hague : Martinus Nijhoff.ISBN 1580-3/13-ISBN411-1580-5 ; OCLC Donaldson , John and Alison Williams . " Understanding Maritime Jurisdictional Disputes : The East China Sea and Beyond , " Journal of International Affairs , Vol . No . Dzurek , Daniel . " The Senkaku/Diaoyu Islands Dispute , " International Boundaries Research Unit ( IBRU ) .octombrie Helflin , William B. " Daiyou/Senkaku Islands Dispute : Japan and China , Oceans Apart , " Asian-Pacific Law & Policy Journal22 Peterson , Alexander M. " Sino-Japanese Cooperation in the East China Sea : A Lasting Arrangement? " Cornell International Law Journal474 Ramos -Mrosovsky , Carlos . " International Law's Unhelpful Role in the Senkaku Islands , " ,University of Pennsylvania Journal of International Law(2008 ) . Legături externe " Q&A China Japan island row , " BBC News Asia-Pacific.septembrie Globalsecurity.org — " Senkaku/Diaoyutai Islands " ; References , Links Inventory of Conflict and Environment ( ICE ) , Diaoyu Islands Dispute Universitatea Waseda — Hayashi Shihei . 三国通覧図説 ( Sangoku Tsuran Zusetsu ) Arhipelaguri în Oceanul Pacific Geografia Japoniei Geografia Chinei Taiwan Insule asiatice Insule disputate Insule nelocuite