Ibn Jinni
Ibn Jinnī, pe numele său complet ’Abu-l-Fatḥ ‘Uṯmān bin Ğinnī al-Mawṣilī (932-1002 d.Hr. / 320-392 H.) (în arabă: أبو الفتح عثمان بن جني الموصلي) este un filolog arab din perioada dinastiei hamdanide (890-1004).

Viața
Ibn Jinnī s-a născut în anul 932 în Irak la Mosul fiind fiul unei sclave grecoaice care aparținea lui Sulaymān bin Fahd bin ’Aḥmad al-’Azdī. A avut mai mulți profesori, dintre care se remarcă ’Abū ‘Alī al-Fārisī din al-Baṣra, cel mai de seamă lingvist al vremii. Ibn Jinnī a intrat în cercul acestuia încă de la vârsta de optsprezece ani, al-Fārisī devenindu-i profesor și mentor pentru următorii patruzeci de ani până la moartea acestuia din urmă.

Ibn Jinnī și-a urmat profesorul oriunde călătorea acesta și a înregistrat o mare parte din comentariile, observațiile și spusele sale. Îi găsim, de pildă, pe cei doi atât la curtea lui Sayf ad-Dawla (945-967) de la Alep, cât și la curtea lui ‘Aḍud ad-Dawla (949-983) din Fārs.

Potrivit istoricului Yāqūt al- Ḥamawī, Ibn Jinnī a deținut funcția de kātib al-’inšā’ la curtea lui ‘Aḍud ad-Dawla și a lui Ṣamṣām ad-Dawla (983-987), în ambele locuri aflându-se în relații de prietenie cu poetul al-Mutanabbī (915-965) cu care purta discuții privitoare la chestiuni de gramatică.

Conform istoricului libanez Philip Khuri Hitti (1886-1978), Ibn Jinnī a ajuns mândria curții hamdanide de la Alep. El i-a succedat profesorului său al-Fārisī la Bagdad și a murit în anul 1002.

Contribuția sa în domeniul filologiei arabe
Ibn Jinnī s-a dedicat în special studierii gramaticii, dovedind un interes major pentru lexic și morfologie. Este văzut ca cea mai mare autoritate în domeniul disciplinei lingvistice taṣrīf (derivarea); de asemenea, este socotit întemeietorul științei etimologiei (al-ištiqāq al-’akbar). Ca filolog se consideră că a ocupat o poziție de mijloc între cele două faimoase școli de lingvistică arabă de la al-Kūfa și al-Baṣra, el aparținând școlii de la Bagdad. Mai mult decât atât, Ibn Jinnī a avut meritul de a aborda filologia dintr-o perspectivă filozofică.

Principalele lucrări
În Kitāb sirr aṣ-ṣinā‘a wa-’asrār al-balāġa Ibn Jinnī s-a ocupat de consoanele și vocalele limbii arabe. În Sirr ṣinā‘at al-’i‘rāb (“Secretul formării ’i‘rāb-ului”) a expus o descriere a sunetelor limbii arabe, trăsăturile și clasificarea lor, natura segmentelor, slabe sau tari, asimilarea, metateza, substituția și alte procese fonetice. Lucrarea sa Taṣrīf al-mulūkī (“Morfologia regală”) este un tratat ce descrie în detaliu procesele de derivare ale limbii, fiind analizate forme morfologice simple și complexe deopotrivă.

De asemenea, Ibn Jinnī a elaborat lucrarea Kitāb al- ḫaṣā’iṣ fī ‘ilm ’uṣūl al-‘arabiyya despre principiile gramaticii după ce cercetase limba vorbită de beduinii din Mosul. Aceasta este cea mai vastă dintre operele sale, oferindu-ne într-un număr de 162 de capitole un summum al cunoașterii și gândirii lingvistice a autorului.

Lui Ibn Jinnī i se datorează și o serie de comentarii la unele scrieri ale maestrului său al-Fārisī. În plus, este autorul unei lucrări Al-munṣif ce constituie un comentariu în mai multe volume la Taṣrīf, tratatul despre derivare al lui al-Māzinī.

Ibn Jinnī nu a fost doar filolog, ci și om de litere. Pe lângă lucrări de fonetică, sintaxă, morfologie și semantică, el a scris și poezii. De la el ne-au rămas de asemenea două comentarii la Dīwān-ul prietenului său al-Mutanabbī, precum și un comentariu la poezia lui ’Abū Nuwwās (756-814).

Vezi și 
 al-Farāhīdī
 Sibawayh
 al-Mutanabbī
 ’Abū Nuwwās
 Listă de lingviști
 Limba arabă
 Limba arabă clasică

Note

Bibliografie
 Pedersen, J., Ibn Djinnī, în: "The Encyclopaedia of Islam", new edition, edited by B. Lewis, V. L. Ménage, Ch. Pellat and J. Schacht, volume III, H-IRAM, Leiden, E. J. Brill, London, Luzac & Co., 1986, p. 754, ISBN 90-04-08118-6.
 Sara, S. I., Ibn Jinni (d. 1200), în: "Encyclopedia of language and linguistics", vol. 1-14, second edition, editor-in-chief: Keith Brown, Elsevier Science, 2006, p. 453, ISBN 978-0-08-044854-1.

Limba arabă
Lingviști
Ibn Jinnī , pe numele său complet ’Abu -l-Fatḥ ‘ Uṯmān bin Ğinnī al-Mawṣilīd.Hr. /H . ) ( în arabă : أبو الفتح عثمان بن جني الموصلي ) este un filolog arab din perioada dinastiei hamdanide Viața Ibn Jinnī s- a născut în anulîn Irak la Mosul fiind fiul unei sclave grecoaice care aparținea lui Sulaymān bin Fahd bin ’Aḥmad al-’Azdī . A avut mai mulți profesori , dintre care se remarcă ’Abū ‘ Alī al-Fārisī din al-Baṣra , cel mai de seamă lingvist al vremii . Ibn Jinnī a intrat în cercul acestuia încă de la vârsta de optsprezece ani , al-Fārisī devenindu -i profesor și mentor pentru următorii patruzeci de ani până la moartea acestuia din urmă . Ibn Jinnī și- a urmat profesorul oriunde călătorea acesta și a înregistrat o mare parte din comentariile , observațiile și spusele sale . Îi găsim , de pildă , pe cei doi atât la curtea lui Sayf ad-Dawlade la Alep , cât și la curtea lui ‘ Aḍud ad-Dawladin Fārs . Potrivit istoricului Yāqūt al- Ḥamawī , Ibn Jinnī a deținut funcția de kātib al-’inšā’ la curtea lui ‘ Aḍud ad-Dawla și a lui Ṣamṣām ad-Dawla în ambele locuri aflându -se în relații de prietenie cu poetul al-Mutanabbīcu care purta discuții privitoare la chestiuni de gramatică . Conform istoricului libanez Philip Khuri Hitti Ibn Jinnī a ajuns mândria curții hamdanide de la Alep . El i- a succedat profesorului său al-Fārisī la Bagdad și a murit în anul Contribuția sa în domeniul filologiei arabe Ibn Jinnī s- a dedicat în special studierii gramaticii , dovedind un interes major pentru lexic și morfologie . Este văzut ca cea mai mare autoritate în domeniul disciplinei lingvistice taṣrīf ( derivarea ) ; de asemenea , este socotit întemeietorul științei etimologiei ( al-ištiqāq al-’akbar ) . Ca filolog se consideră că a ocupat o poziție de mijloc între cele două faimoase școli de lingvistică arabă de la al-Kūfa și al-Baṣra , el aparținând școlii de la Bagdad . Mai mult decât atât , Ibn Jinnī a avut meritul de a aborda filologia dintr- o perspectivă filozofică . Principalele lucrări În Kitāb sirr aṣ-ṣinā ‘ a wa-’asrār al-balāġa Ibn Jinnī s- a ocupat de consoanele și vocalele limbii arabe . În Sirr ṣinā ‘ at al-’i‘rāb ( “Secretul formării ’i‘ rāb -ului ” ) a expus o descriere a sunetelor limbii arabe , trăsăturile și clasificarea lor , natura segmentelor , slabe sau tari , asimilarea , metateza , substituția și alte procese fonetice . Lucrarea sa Taṣrīf al-mulūkī ( “Morfologia regală ” ) este un tratat ce descrie în detaliu procesele de derivare ale limbii , fiind analizate forme morfologice simple și complexe deopotrivă . De asemenea , Ibn Jinnī a elaborat lucrarea Kitāb al- ḫaṣā’iṣ fī ‘ ilm ’uṣūl al- ‘ arabiyya despre principiile gramaticii după ce cercetase limba vorbită de beduinii din Mosul . Aceasta este cea mai vastă dintre operele sale , oferindu -ne într- un număr dede capitole un summum al cunoașterii și gândirii lingvistice a autorului . Lui Ibn Jinnī i se datorează și o serie de comentarii la unele scrieri ale maestrului său al-Fārisī . În plus , este autorul unei lucrări Al- munṣif ce constituie un comentariu în mai multe volume la Taṣrīf , tratatul despre derivare al lui al-Māzinī . Ibn Jinnī nu a fost doar filolog , ci și om de litere . Pe lângă lucrări de fonetică , sintaxă , morfologie și semantică , el a scris și poezii . De la el ne- au rămas de asemenea două comentarii la Dīwān -ul prietenului său al-Mutanabbī , precum și un comentariu la poezia lui ’Abū Nuwwās Vezi și al-Farāhīdī Sibawayh al-Mutanabbī ’Abū Nuwwās Listă de lingviști Limba arabă Limba arabă clasică Note Bibliografie Pedersen , J. , Ibn Djinnī , în : " The Encyclopaedia of Islam " , new edition , edited by B. Lewis , V. L. Ménage , Ch . Pellat and J. Schacht , volume III , H-IRAM , Leiden , E. J. Brill , London , Luzac & Co . , p. 754 , ISBN08118-6 . Sara , S. I. , Ibn Jinni ( d. în : " Encyclopedia of language and linguistics " , vol . second edition , editor-in-chief : Keith Brown , Elsevier Science , p. 453 , ISBN08-044854-1 . Limba arabă Lingviști