Ionică Dinicu
Ionică Dinicu (n. 1854, Ștefănești, județul Argeș – d. 19 februarie 1929, București) a fost un violonist și compozitor român, de etnie romă, tatăl violonistului Grigoraș Dinicu.

Biografie 
S-a născut în anul 1854 în Ștefănești, județul Argeș, într-o familie renumită de lăutari.

În anul 1889 participă la Expoziția Universală din Paris. unde este premiat. La întoarcerea în țară, încurajat de succesele dobândite în străinătate, își formează unt taraf plecând în turnee peste hotare, mai întâi în Elveția la Zürich (1893), iar apoi în Rusia.

Din 1 august 1898 cântă la restaurantele Enescu și Andreescu (situat în spatele Palatului Regal) din București.

A compus numeroase jocuri și cântece populare, unele fiind aranjate pentru pian de profesorul Iulius Wiest, fiul violonistului Ludwing Anton Wiest, și publicate de către editorul Constantin Gebauer sub titlul Trei naționale („Hora nouă regală”; „Hora crângului”; „Hora spaniolă”). Mai apoi un brâu pentru pian („Paleașca”) și „Hora ruginită” au apărut în colecția Hore și danțuri naționale la același editor, iar „Hora țărănească” (alt șlagăr al epocii) a fost aranjată pentru vioară și pian de Gheorghe A. Dinicu și publicată în Caietul II din Dinicu-Album.

În 1907 compune romanța „Nu voi spune a mea durere”, care se oferea ca premiu de către Revista Muzicală și Teatrală cititorilor cei mai fideli.

Decesul 
Moare la data de 19 februarie 1929 în București, la vârsta de 75 de ani, fiind înmormântat la cimitirul „Pătrunjel” (azi „Reînvierea”) din Colentina.

Bibliografie 
 Cosma, Viorel: Interpreți din România. Lexicon. Dirijori – cântăreți – instrumentiști – regizori. Vol. I (A-F), Editura Galaxia, București, 1996, p. 239 ISBN 973-97473-5-3 ISBN 973-97473-6-1
 Cosma, Viorel: București. Citadela seculară a lăutarilor români, Fundația culturală Gheorghe Marin Sepeteanu, București, 2009, pp. 178–179, ISBN 978-973-88609-7-1

Note 

Nașteri în 1854
Decese în 1929
Compozitori români
Dirijori români
Violoniști români
Oameni din Ștefănești
Ionică Dinicu ( n. Ștefănești , județul Argeș – d.februarie București ) a fost un violonist și compozitor român , de etnie romă , tatăl violonistului Grigoraș Dinicu . Biografie S- a născut în anulîn Ștefănești , județul Argeș , într- o familie renumită de lăutari . În anulparticipă la Expoziția Universală din Paris . unde este premiat . La întoarcerea în țară , încurajat de succesele dobândite în străinătate , își formează unt taraf plecând în turnee peste hotare , mai întâi în Elveția la Zürich iar apoi în Rusia . Dinaugustcântă la restaurantele Enescu și Andreescu ( situat în spatele Palatului Regal ) din București . A compus numeroase jocuri și cântece populare , unele fiind aranjate pentru pian de profesorul Iulius Wiest , fiul violonistului Ludwing Anton Wiest , și publicate de către editorul Constantin Gebauer sub titlul Trei naționale ( „ Hora nouă regală ” ; „ Hora crângului ” ; „ Hora spaniolă ” ) . Mai apoi un brâu pentru pian ( „ Paleașca ” ) și „ Hora ruginită ” au apărut în colecția Hore și danțuri naționale la același editor , iar „ Hora țărănească” ( alt șlagăr al epocii ) a fost aranjată pentru vioară și pian de Gheorghe A. Dinicu și publicată în Caietul II din Dinicu-Album . Încompune romanța „ Nu voi spune a mea durere ” , care se oferea ca premiu de către Revista Muzicală și Teatrală cititorilor cei mai fideli . Decesul Moare la data defebruarieîn București , la vârsta dede ani , fiind înmormântat la cimitirul „ Pătrunjel” ( azi „ Reînvierea ” ) din Colentina . Bibliografie Cosma , Viorel : Interpreți din România . Lexicon . Dirijori – cântăreți – instrumentiști – regizori . Vol . I ( A-F ) , Editura Galaxia , București , p. 239 ISBN5-3 ISBN6-1 Cosma , Viorel : București . Citadela seculară a lăutarilor români , Fundația culturală Gheorghe Marin Sepeteanu , București , pp. 178–179 , ISBN88609-7-1 Note Nașteri în Decese în Compozitori români Dirijori români Violoniști români Oameni din Ștefănești