Opera lui François Villon
Opera lui François Villon cuprinde - în total și după cât se știe - 3329 de versuri. 
François Villon născut ca François de Montcorbier, Des Logos sau Des Loges (n. 1 aprilie 1431 pe stil vechi/19 aprilie 1432 pe stil nou, Paris  - dispărut în ianuarie 1463) a fost unul dintre marii poeți ai Franței evului mediu.

Biografie 

Născut ca François de Montcorbier, François Villon și-a preluat pseudonimul, cu care a devenit celebru, după susținătorul și tutorele său, Guillaume de Villon, profesor de drept canonic la Sorbona și capelan la biserica Saint-Benoît-le-Bétourné. A absolvit Sorbona (la vremea respectivă, academie catolică-ecleziastică), ca Licențiat (B.A.) și Maestru în arte (M.A.) în 1452, la vârsta de 21 de ani.

La 24 de ani, într-o gâlceavă de bețivi a ucis un preot și a fugit din Paris. Amnistiat în ianuarie 1456 de regele Carol al VII-lea a revenit la Paris dar, după un an, ca urmare a participării la jefuirea colegiului Navara a fost întemnițat la Châtelet, de unde a evadat și a fugit iar din Paris pentru șase ani de vagabondaj
 
Prin decembrie 1457 - ianuarie 1458 Villons s-a aciuit la Blois, la curtea prințului-poet ducele Charles d'Orléans care i-a acordat protecția și i-a cuprins trei balade într-un manuscris de-al său dar răzvrătítului poet i-a repugnat comoda viață de la curte și a fugit spre noi aventuri.

După ce s-a alăturat bandei coquillarzilor, Villon a fost închis la închisoarea Meung-sur-Loire, de unde a fost grațiat de regele Louis XI.

Revenit la Paris, spre sfârșitul lui noiembrie 1462, poetul s-a văzut implicat, deși pasiv, într-o altercație de stradă după care a fost arestat, judecat și condamnat la moarte prin spânzurătoare. În urma apelului, Curtea supremă pariziană ("Le Parlement de Paris") i-a comutat condamnarea la expulzarea pe o perioadă de zece ani din Paris, în urma căreia, la vârsta de 31 de ani (1463) François Villon a părăsit orașul și a dispărut definitiv.

Biografia lui Villon a rămas, în general, incertă atât din carența de documente, cât și datorită eforturilor de dezinformare strecurată de poet în operele sale. Villon și-a folosit biografia ca  sursă de inspirație evident, fără să se simtă obligat să respecte corectitudinea datelor. Din opera sa literară reiese că Villon a avut o viață aventuroasă (el însuși și-a creat un mit de derbedeu, vedeți mai jos cap. Legenda villoniană), devenită celebră și sursă de inspirație pentru artiști, scriitori și muzicieni până în zilele noastre. Lipsa de date biografice precise a făcut loc imaginației romantice. Unul dintre principalii biografi al lui Villon, specialistul în istoria evului mediu francez Jean Favier - profesor emeritus la Sorbona, director general al Arhivelor Franței și președintele Bibliotecii naționale franceze - i-a publicat în 1982 o voluminoasă biografie în care a însăilat pe canavaua istoriei vremii respective puținele date biografice considerate corecte. Biografia scrisă de Favier a fost contestată de alți autori de prestigiu, precum Jean Dufournet, Jean Dérens, M. Freeman și, cu o deosebită vehemență, Gert Pinkernell, profesor de istorie a literaturii la Universitatea din Wuppertal, Germania .

François de Montcorbier (François Villon) s-a născut la Paris (în „Catrenul” său el menționează: „Je suis François, dont ce me poise,/Né de Paris emprès Ponthoise”, astăzi Pontoise) sub ocupație britanică, în timpul Războiului de 100 de Ani (1337-1453), pe 1 aprilie 1431/19 aprilie 1432, în anul în care a fost arsă pe rug Ioana d'Arc, într-o familie modestă originară din Bourbonnais (localitate care ar aparține în zilele noastre districtului Allier din Franța centrală), cu numele de de Montcorbier, Des Logos, sau Des Loges, ca fiu al unei mame pioasă și analfabetă și al unui tată curelar, de care a rămas orfan din pruncie.

Pe mama sa, care i-a cerut să se roage pentru ea, Villon o descrie în „Baladă ce a făcut-o Villon la ruga mamei sale spre a se închina la Maica Domnului” (Ballade que Villon fait à la requeste de sa mère, pour prier Nostre Dame) din „Testament”, 1461: 

Villon a utilizat în baladele sale umorul satiric, patosul și forța lirică în lucrări scrise în argoul hoților, în dialectul Moyen français (1400-1600), posibil, din simpatie pentru coquillarzi. Mesajul poeziei sale îl situează printre moderni, chiar dacă a utilizat formele medievale de versificație. Pe lângă baladele în jargon, opera lui Villon include Lais 1456 (cunoscut drept "Micul Testament"), Testament 1461 (sau "Marele Testament") și poeme precum Débat du cœur et du corps de Villon (Dezbatere între inima și trupul lui Villon) și Épitaphe Villon, mai cunoscut sub titlul Ballade des pendus (Balada Spânzuraților), scrisă în timp ce Villon aștepta aceeași soartă. Lais și Testamentul sunt pline de jocuri de cuvinte, ironie, căință și o preocupare constantă cu moartea, umor suculent, revoltă și milă. Unele balade și rondeluri, precum Ballade de la grosse Margot, despre moștenirea pe care o lasă unei prostituate, precum și Ballade des dames du temps jadis (Balada doamnelor de altădată), sunt incluse în Testament. Operele lui Villon s-au păstrat în principal datorită lui Clément Marot, care le-a adunat și le-a editat (1533).

Scrisurile . 

Semincerul, sau Micul testament al maestrului Villon făcut în 1456 ("Le Lais", "Le Petit Testament de Maistre François Villon fait en 1456").
Petiție la ducele de Bourbon ("La Requeste que Vïllon bailla à Monseigneur de Bourbon") 
Marotă la regele François I-ul ("Marot au Roy François Ier").
Balada și povața frumoasei coifărese la fetele de dragoste.
Balada lui Villon pentru amanta lui. 
Balada Contradicțiilor, sau Balada concursului de la Blois ((La) "Ballade des contradictions"), 1957.
Răvaș Mariei de Orléans ("Epître à Marie d'Orléans"), 1458.
Spusul la nașterea Mariei ("Le Dit de la naissance Marie"), 1458.
Balada franco-latină (la "Ballade franco-latine"), 1458.
Balada proverbelor ((La) "Ballade des proverbes"), 1458.
Balada ziselor mărunte ((La) "Ballade des menus propos"), 1458.
Pricina, sau balada Fortunei ("Problème ou Ballade au nom de la Fortune"). 
Epistolă către prieteni ("Epistre en forme de Ballade, à ses amis"), 1461.
Epitaful lui Villon în formă de baladă.
Cearta dintre inima și trupul lui Villon ("Le Débat du cueur et du corps de Villon") 
Baladă împotriva dușmanilor Franței ("Ballade contre les mesdisans de la France").
Balada adevărurilor false.
Baladă prin care Villon cere tuturor iertare ("Ballade par laquelle Villon crye mercy à chascun").
Balada bunei învățături pentru cei cu viața păcătoasă ((La) "Ballade du bon consei").       
Testamentul ("Grant Testament de François Villon fait en 1461"), care cuprinde:
Baladă și orație ("Ballade et oraison"), 1461;
Balada femeilor din Paris ((La) "Ballade des femmes de Paris"), 1461;
Balada doamnelor de altădată ("Ballade des Dames du temps jadis"), 1461;
Balada domnilor de altădată ("Ballade des Seigneurs du temps jadis"), 1461;
Contrazicerea lui Franc Gontier ("Les Contredictz de Franc-Gontier", 1461).
Balada lui Villon pentru trupeșa Margot ("Ballade de Villon et de La Grose Margot"), 1461;
Balada ce a făcut-o Villon la ruga mamei sale spre a se închina Maicii Domnului ("Ballade que Villon fait à la requeste de sa mère, pour prier Nostre Dame"), 1461;
Baladă cu același tâlc în vechiul grai frâncesc ("Ballade a ce propos, en vieil françois"), 1461;
Dublă baladă cu același tâlc ("Double ballade sur le meme propos"), 1461;
Balada de încheiere a Marelui Testament ("Ballade pour servir de conclusion"), 1461; 
Laudă Curții Parlamentului ("La requeste de Villon à la Cour de Parlement"), 1462.
Balada apelului lui Villon ("Ballade de l’appel de Villon"), 1462.
Balada spânzuraților ((La) "Ballade des pendus"), 1463.  
Regretele frumosei Heaulmière ("Les Regrets de la belle Heaulmière") 
Balada frumosei Heaulmière ("Ballade de la belle Heaulmière")

Ballade de Villon à s’amye 
Lay ou plustost Rondeau  
Ballade que Villon bailla à un gentilhomme 
Belle leçon de Villon aux enfans perduz 
Ballade de bonne doctrine à ceux de mauvaise vie
 Balada Villon 
 Balada bieților de sub obroc ("Ballade des povres housseurs")

Poezii atribuite lui Villon  

 Jargonul neghiobilor de maestrul François Villon ("Le Jargon ou Jobelin de Maistre François Villon").
 Rondeluri: I - XIII, XV 
 Balade (Ballade): XVIII, XIX, XX, 
 Balada vesală a cârciumarilor (XXI - "Ballade joyeuse des Taverniers") 
 Baladă morală ("Ballade morale")
 Balada actorului ("Ballade de l’acteur")
 Balada unui întemnițat ("Ballade pour ung prisonnier") 
 Monologul lui Franc Archier de Baignollet ("Monologue du Franc Archier de Baignollet") 
 Dialogul domnilor de Mallepaye și de Baillevent ("Dialogue de messieurs de Mallepaye et de Baillevent") 
 Balada celor care vor să audă ("Ballade des Escoutans") 
 Colecție de ospățuri pe gratis ale maestrului François Villon și gașca sa (XXIV - "Le Recueil des Repues franches de maistre François Villon et de ses compagnons") - apărută - probabil - postum, în 1480, sau în 1495.  
 Chiolhanul lui Villon și gașca sa ("(La) Repeue de Villon et ses Compagnons")
 Cum se poate obține pește ("La manière d’avoir du poisson") 
 Cum se poate obține o schimbea ("La manière d’avoir des trippes") 
 Cum se poate obține pâine ("La manière d’avoir du pain") 
 Cum se poate obține vin ("La manière d’avoir du vin") 
 Cum se poate obține o pârjoală ("La manière d’avoir du rost") 
 Al diolea chiolhan, epidemia ("Seconde Repeue, de l’Epidemie") 
 Al treilea chiolhan, al Ștergătorilor-de-cur ("La troisiesme Repeue, des Torcheculs") 
 Al patrulea chiolhan, al mizerabililor ("La quatriesme Repeue, du Souffreteux") 
 Al cincilea ciolhan, al lopătarilor ("La cinquiesme Repeue, du Pelletier") 
 Al șaselea ciolhan, al galanților fără de ponoase ("Sixiesme Repeue, des Gallants sans soucy") 
 Al șaptelea ciolhan, după Montfaulcon ("La septiesme Repeue, faicte auprès de Montfaulcon")

Note 
  O variantă mai detailată a acestui „Catren”, găsită într-un manuscris al lui Fauchet din 1599, un „Tratat despre originea cavalerilor” (în ) (p. 6) și ocultată în majoritatea publicațiilor ulterioare a operelor lui Villon, oferă o altă probabilitate asupra numelui original de familie al poetului, nu de Montcorbier sau, de Logos, ci Corbueil iar locul său de naștere ar fi fost Auvers emprès Pontoise.

"Je suis Françoys, dont ce me poise,Nommé Corbueil en mon surnom,Natif d'Auvers emprès Pontoise,Et du commun nommé Villon.Or, d'une corde d'une toiseSauroit mon col que mon cul poise,Se ne fut un joli appel.Le jeu ne me sembloit point bel.”Datorită stilului de versificare diferit de cel preferat de Villon (1-3/2-4) există posibilitatea să fie vorba de un fals. 
.

 Chierico (din , unde a fost preluat din ), este un membru al clerului, în special, al Bisericii Catolice. Ca urmare a reformei decisă de Al II-lea Consiliu al Vaticanului „chierico” a devenit primul grad (diacon) al unui membru al clerului. În limba italiană, „chierica” se numește zona rotundă, rasă, din creștetul capului, în centrul tonsurii.
 „Contrazicerea lui Franc Gontier” (Les Contredictz de Franc-Gontier, 1461) conține un atac subînțeles la adresa regelui, Andry Courault fiind omul de afaceri al regelui la Paris și, pentru a nu lăsa loc la dubii, că se referă la rege, Villon specifică: „...ochind la mai sus...” ("tirant seant en haut").
<div style="text-align:center"><poem>Item, à maistre Andry CouraultLes Contreditz Franc Gontier mande;Quant du tirant seant en hautA cestuy là riens ne demande.Citat de André Lanly în introducerea la "Œuvres de Villon". 
</poem></div>

 Posibil că Villon se referă la Augustin-Auger II de Montfaucon, episcop de Couserans (1279 - 1 iunie 1303), din familia Montfaucon, sau Monfaulcon, seniori de  Vissec (propietarii castelelor Château de Vissec din Gard și Château de Montfaucon din Franche-Comté.

 Referințe 

 Bibliografie 
  Prompsault, M.: Mémoire, Paris, 1832.
  Paris, Gaston: François Villon, Librairie Hachette et Cie. (Les Grands Écrivains français), Paris, 1901.
  Sainéan, Lazare: Les sources de l'argot ancien, Paris, éditions Champion, 1912. 
  Siciliano, Italo: François Villon et les themes poetiques du moyen-age, Paris, Nizet, 1934.
   Kun, David: La Poetique de François Villon, Paris, Colin, 1967.
  Thuasne, Louis: Rabelais et Villon, Paris, H. Champion, 1969.   
  Dufournet, Jean: Villon et sa fortune litteraire, Bordeaux, Ducros, 1970.
  Villon, F.: Opere, bazată pe “Oeuvres completes de François Villon" , Paris, Lemerre, 1893, editată și comentată de Attilio Carminati și Emma Stojkovic Mazzariol, Mondadori, Milano, 1971.
  Dufournet, Jean: Recherches sur le Testament de François Villon, Paris, SEDES, 1971-73.
 Villon, François: Poésies, prefațată de Tristan Tzara (1900) și adnotată ulterior de Jean Dufournet, Éd. Gallimard, Paris, 1973 ISBN 2070320693 9782070320691.
  van Zoest, A. J. A.: Structures de deux testaments fictionnels: Le Lais et le Testament de François Villon, The Hague & Paris, Mouton, 1974. 
  Petit-Morphy, Odette: François Villon et la scolastique, Paris, H. Champion, 1975.
  Brockmeier, Peter: François Villon. Metzler, Stuttgart 1977, ISBN 3-476-10161-4
  Speer, Mary B.: The Editorial Tradition of Villonís Testament: from Marot to Rychner and Henry, in Romance Philology, 1977-1978. 
  Peckham, Robert D.: Oral Textuality - Textual Orality: Patterns of Ambiguity in François Villonís Testament, Fifteenth-Century Studies, 1990. 
  Dufournet, Jean: Villon: Ambiguote et carnaval, Geneva, Slatkine, 1992.  
  Dufournet, Jean: Nouvelles Recherches sur Villon, Paris, H. Champion, 1980. 
  Champion, Pierre: François Villon: Sa vie et son temps, 2 volume, Paris, H. Champion, 1913 și Geneva & Paris, Slatkine Reprints, 1984.
  Macchia, G.: La letteratura francese, T. I, pp. 62-67, Edizioni Accademia, IIIa ed., Milano, 1989.
  Fein, David: François Villon and His Reader, Detroit, Wayne State University Press, 1989. 
  Sturm, Rudolf (Hrsg.): François Villon. Bibliographie und Materialien. 1489–1988, Vol. I: Bibliographie, Vol. II: Materialien zu Werk und Wirkung, Saur, München, London, New York, Paris 1990, ISBN 3-598-10892-3.
  Peckham, Robert D.: François Villon: A Bibliography, New York & London, Garland, 1990. 
  Thiry, Claude (ed.): François Villon - Poésies complètes, Paris, Livre de poche,  Lettres Gothiques, 1991.
  Villon, F.: Oeuvres, îngrijită de Auguste Longnon, IVa ed., revăzută de L. Fole și A. Lanly, Librairie, H. Champion, Paris, 1992.
  Thomas, Jacques T. E.: Lecture du Testament Villon, Geneva, Droz, 1992.  
 Dérens, Jean, Dufournet, J. et Freeman, M. (ed.):  Villon hier et aujourd’hui. Actes du Colloque pour le cinq-centième anniversaire de l’impression du Testament de Villon,  Paris, Bibliothèque historique de la ville de Paris, 1993.
  Fein, David: François Villon Revisited, New York, Twayne, 1995.  
 Villon, François: Balade traduse de Dan Dănilă, Editura Hermann, Sibiu 1997, ISBN 973-97815-5-1 
 Pinkernell, Gert: François Villon. Biographie critique et autres études sur Villon. Winter, Heidelberg 2002.

Legături externe 

 François de Montcorbier: "Le Lais" Essay - Critical Evaluation (François Villon's Lais, the “Little Testament” of early editors) http://www.enotes.com/topics/le-lais
  http://www.poemhunter.com/fran-ois-villon/
 La canzone d'autore: Villon e la musica di Georges Brassens e Fabrizio De André, Accesat: 17 iulie 2013.
 Baladele lui Villon în traducerea lui Dan Dănilă
 ﻿ Villon, François: Oeuvres complètes de François Villon (Project Gutenberg's Oeuvres complètes de François Villon, by François Villon, EBook #12246, 2004,  ) Accesat: 17 iulie 2013
  Peckham, Robert D.: Villon Unsung?: False Shadows on the Enlightenment, http://www.utm.edu/staff/globeg/18villon.shtml Accesat: 2 august 2013.

Nașteri în 1431
Poeți francezi
Condamnați la moarte care nu au fost executați
Opera lui François Villon cuprinde - în total și după cât se știe -de versuri . François Villon născut ca François de Montcorbier , Des Logos sau Des Loges ( n.apriliepe stil vechi/19 apriliepe stil nou , Paris - dispărut în ianuariea fost unul dintre marii poeți ai Franței evului mediu . Biografie Născut ca François de Montcorbier , François Villon și- a preluat pseudonimul , cu care a devenit celebru , după susținătorul și tutorele său , Guillaume de Villon , profesor de drept canonic la Sorbona și capelan la biserica Saint-Benoît -le -Bétourné . A absolvit Sorbona ( la vremea respectivă , academie catolică -ecleziastică ) , ca Licențiat ( B.A. ) și Maestru în arte ( M.A. ) în la vârsta dede ani . Lade ani , într- o gâlceavă de bețivi a ucis un preot și a fugit din Paris . Amnistiat în ianuariede regele Carol al VII -lea a revenit la Paris dar , după un an , ca urmare a participării la jefuirea colegiului Navara a fost întemnițat la Châtelet , de unde a evadat și a fugit iar din Paris pentru șase ani de vagabondaj Prin decembrie- ianuarieVillons s- a aciuit la Blois , la curtea prințului-poet ducele Charles d'Orléans care i- a acordat protecția și i- a cuprins trei balade într- un manuscris de - al său dar răzvrătítului poet i- a repugnat comoda viață de la curte și a fugit spre noi aventuri . După ce s- a alăturat bandei coquillarzilor , Villon a fost închis la închisoarea Meung-sur-Loire , de unde a fost grațiat de regele Louis XI . Revenit la Paris , spre sfârșitul lui noiembrie poetul s- a văzut implicat , deși pasiv , într- o altercație de stradă după care a fost arestat , judecat și condamnat la moarte prin spânzurătoare . În urma apelului , Curtea supremă pariziană ( " Le Parlement de Paris " ) i- a comutat condamnarea la expulzarea pe o perioadă de zece ani din Paris , în urma căreia , la vârsta dede aniFrançois Villon a părăsit orașul și a dispărut definitiv . Biografia lui Villon a rămas , în general , incertă atât din carența de documente , cât și datorită eforturilor de dezinformare strecurată de poet în operele sale . Villon și- a folosit biografia ca sursă de inspirație evident , fără să se simtă obligat să respecte corectitudinea datelor . Din opera sa literară reiese că Villon a avut o viață aventuroasă ( el însuși și- a creat un mit de derbedeu , vedeți mai jos cap . Legenda villoniană ) , devenită celebră și sursă de inspirație pentru artiști , scriitori și muzicieni până în zilele noastre . Lipsa de date biografice precise a făcut loc imaginației romantice . Unul dintre principalii biografi al lui Villon , specialistul în istoria evului mediu francez Jean Favier - profesor emeritus la Sorbona , director general al Arhivelor Franței și președintele Bibliotecii naționale franceze - i- a publicat îno voluminoasă biografie în care a însăilat pe canavaua istoriei vremii respective puținele date biografice considerate corecte . Biografia scrisă de Favier a fost contestată de alți autori de prestigiu , precum Jean Dufournet , Jean Dérens , M. Freeman și , cu o deosebită vehemență , Gert Pinkernell , profesor de istorie a literaturii la Universitatea din Wuppertal , Germania \ . François de Montcorbier ( François Villon ) s- a născut la Paris ( în „ Catrenul” său el menționează : „ Je suis François , dont ce me poise,/Né de Paris emprès Ponthoise ” , astăzi Pontoise ) sub ocupație britanică , în timpul Războiului dede Ani peaprilie19 aprilie în anul în care a fost arsă pe rug Ioana d'Arc , într- o familie modestă originară din Bourbonnais ( localitate care ar aparține în zilele noastre districtului Allier din Franța centrală ) , cu numele de de Montcorbier , Des Logos , sau Des Loges , ca fiu al unei mame pioasă și analfabetă și al unui tată curelar , de care a rămas orfan din pruncie . Pe mama sa , care i- a cerut să se roage pentru ea , Villon o descrie în „ Baladă ce a făcut -o Villon la ruga mamei sale spre a se închina la Maica Domnului ” ( Ballade que Villon fait à la requeste de sa mère , pour prier Nostre Dame ) din „ Testament ” , Villon a utilizat în baladele sale umorul satiric , patosul și forța lirică în lucrări scrise în argoul hoților , în dialectul Moyen français posibil , din simpatie pentru coquillarzi . Mesajul poeziei sale îl situează printre moderni , chiar dacă a utilizat formele medievale de versificație . Pe lângă baladele în jargon , opera lui Villon include Lais( cunoscut drept " Micul Testament " ) , Testament(sau " Marele Testament " ) și poeme precum Débat du cœur et du corps de Villon ( Dezbatere între inima și trupul lui Villon ) și Épitaphe Villon , mai cunoscut sub titlul Ballade des pendus ( Balada Spânzuraților ) , scrisă în timp ce Villon aștepta aceeași soartă . Lais și Testamentul sunt pline de jocuri de cuvinte , ironie , căință și o preocupare constantă cu moartea , umor suculent , revoltă și milă . Unele balade și rondeluri , precum Ballade de la grosse Margot , despre moștenirea pe care o lasă unei prostituate , precum și Ballade des dames du temps jadis ( Balada doamnelor de altădată ) , sunt incluse în Testament . Operele lui Villon s- au păstrat în principal datorită lui Clément Marot , care le- a adunat și le- a editat Scrisurile \ . Semincerul , sau Micul testament al maestrului Villon făcut în( " Le Lais " , " Le Petit Testament de Maistre François Villon fait en ) . Petiție la ducele de Bourbon ( " La Requeste que Vïllon bailla à Monseigneur de Bourbon " ) Marotă la regele François I - ul ( " Marot au Roy François Ier " ) . Balada și povața frumoasei coifărese la fetele de dragoste . Balada lui Villon pentru amanta lui . Balada Contradicțiilor , sau Balada concursului de la Blois ( (La ) " Ballade des contradictions " ) , Răvaș Mariei de Orléans ( " Epître à Marie d'Orléans " ) , Spusul la nașterea Mariei ( " Le Dit de la naissance Marie " ) , Balada franco-latină ( la " Ballade franco-latine " ) , Balada proverbelor ( (La ) " Ballade des proverbes " ) , Balada ziselor mărunte ( (La ) " Ballade des menus propos " ) , Pricina , sau balada Fortunei ( " Problème ou Ballade au nom de la Fortune " ) . Epistolă către prieteni ( " Epistre en forme de Ballade , à ses amis " ) , Epitaful lui Villon în formă de baladă . Cearta dintre inima și trupul lui Villon ( " Le Débat du cueur et du corps de Villon " ) Baladă împotriva dușmanilor Franței ( " Ballade contre les mesdisans de la France " ) . Balada adevărurilor false . Baladă prin care Villon cere tuturor iertare ( " Ballade par laquelle Villon crye mercy à chascun " ) . Balada bunei învățături pentru cei cu viața păcătoasă ( (La ) " Ballade du bon consei " ) . Testamentul ( " Grant Testament de François Villon fait en ) , care cuprinde : Baladă și orație ( " Ballade et oraison " ) , Balada femeilor din Paris ( (La ) " Ballade des femmes de Paris " ) , Balada doamnelor de altădată ( " Ballade des Dames du temps jadis " ) , Balada domnilor de altădată ( " Ballade des Seigneurs du temps jadis " ) , Contrazicerea lui Franc Gontier ( " Les Contredictz de Franc-Gontier " , Balada lui Villon pentru trupeșa Margot ( " Ballade de Villon et de La Grose Margot " ) , Balada ce a făcut -o Villon la ruga mamei sale spre a se închina Maicii Domnului ( " Ballade que Villon fait à la requeste de sa mère , pour prier Nostre Dame " ) , Baladă cu același tâlc în vechiul grai frâncesc ( " Ballade a ce propos , en vieil françois " ) , Dublă baladă cu același tâlc ( " Double ballade sur le meme propos " ) , Balada de încheiere a Marelui Testament ( " Ballade pour servir de conclusion " ) , Laudă Curții Parlamentului ( " La requeste de Villon à la Cour de Parlement " ) , Balada apelului lui Villon ( " Ballade de l’appel de Villon " ) , Balada spânzuraților ( (La ) " Ballade des pendus " ) , Regretele frumosei Heaulmière ( " Les Regrets de la belle Heaulmière " ) Balada frumosei Heaulmière ( " Ballade de la belle Heaulmière " ) Ballade de Villon à s’amye Lay ou plustost Rondeau Ballade que Villon bailla à un gentilhomme Belle leçon de Villon aux enfans perduz Ballade de bonne doctrine à ceux de mauvaise vie Balada Villon Balada bieților de sub obroc ( " Ballade des povres housseurs " ) Poezii atribuite lui Villon Jargonul neghiobilor de maestrul François Villon ( " Le Jargon ou Jobelin de Maistre François Villon " ) . Rondeluri : I - XIII , XV Balade ( Ballade ) : XVIII , XIX , XX , Balada vesală a cârciumarilor ( XXI - " Ballade joyeuse des Taverniers " ) Baladă morală ( " Ballade morale " ) Balada actorului ( " Ballade de l’acteur " ) Balada unui întemnițat ( " Ballade pour ung prisonnier " ) Monologul lui Franc Archier de Baignollet ( " Monologue du Franc Archier de Baignollet " ) Dialogul domnilor de Mallepaye și de Baillevent ( " Dialogue de messieurs de Mallepaye et de Baillevent " ) Balada celor care vor să audă ( " Ballade des Escoutans " ) Colecție de ospățuri pe gratis ale maestrului François Villon și gașca sa ( XXIV - " Le Recueil des Repues franches de maistre François Villon et de ses compagnons " ) - apărută - probabil - postum , în sau în Chiolhanul lui Villon și gașca sa ( " ( La ) Repeue de Villon et ses Compagnons " ) Cum se poate obține pește ( " La manière d’avoir du poisson " ) Cum se poate obține o schimbea ( " La manière d’avoir des trippes " ) Cum se poate obține pâine ( " La manière d’avoir du pain " ) Cum se poate obține vin ( " La manière d’avoir du vin " ) Cum se poate obține o pârjoală ( " La manière d’avoir du rost " ) Al diolea chiolhan , epidemia ( " Seconde Repeue , de l’Epidemie " ) Al treilea chiolhan , al Ștergătorilor-de -cur ( " La troisiesme Repeue , des Torcheculs " ) Al patrulea chiolhan , al mizerabililor ( " La quatriesme Repeue , du Souffreteux " ) Al cincilea ciolhan , al lopătarilor ( " La cinquiesme Repeue , du Pelletier " ) Al șaselea ciolhan , al galanților fără de ponoase ( " Sixiesme Repeue , des Gallants sans soucy " ) Al șaptelea ciolhan , după Montfaulcon ( " La septiesme Repeue , faicte auprès de Montfaulcon " ) Note O variantă mai detailată a acestui „ Catren ” , găsită într- un manuscris al lui Fauchet din un „ Tratat despre originea cavalerilor ” ( în ) ( p. 6 ) și ocultată în majoritatea publicațiilor ulterioare a operelor lui Villon , oferă o altă probabilitate asupra numelui original de familie al poetului , nu de Montcorbier sau , de Logos , ci Corbueil iar locul său de naștere ar fi fost Auvers emprès Pontoise . " Je suis Françoys , dont ce me poise,Nommé Corbueil en mon surnom,Natif d'Auvers emprès Pontoise,Et du commun nommé Villon.Or , d'une corde d'une toiseSauroit mon col que mon cul poise,Se ne fut un joli appel.Le jeu ne me sembloit point bel.”Datorită stilului de versificare diferit de cel preferat de Villon2-4 ) există posibilitatea să fie vorba de un fals . . Chierico ( din , unde a fost preluat din ) , este un membru al clerului , în special , al Bisericii Catolice . Ca urmare a reformei decisă de Al II -lea Consiliu al Vaticanului „ chierico” a devenit primul grad ( diacon ) al unui membru al clerului . În limba italiană , „ chierica” se numește zona rotundă , rasă , din creștetul capului , în centrul tonsurii . „ Contrazicerea lui Franc Gontier ” ( Les Contredictz de Franc-Gontier,conține un atac subînțeles la adresa regelui , Andry Courault fiind omul de afaceri al regelui la Paris și , pentru a nu lăsa loc la dubii , că se referă la rege , Villon specifică : „ ...ochind la mai sus . . . ” ( " tirant seant en haut " ) . <div style= " text-align:center" ><poem>Item , à maistre Andry CouraultLes Contreditz Franc Gontier mande ;Quant du tirant seant en hautA cestuy là riens ne demande.Citat de André Lanly în introducerea la " Œuvres de Villon " . </poem></div> Posibil că Villon se referă la Augustin-Auger II de Montfaucon , episcop de Couserans-iunie din familia Montfaucon , sau Monfaulcon , seniori de Vissec ( propietarii castelelor Château de Vissec din Gard și Château de Montfaucon din Franche-Comté . Referințe Bibliografie Prompsault , M. : Mémoire , Paris , Paris , Gaston : François Villon , Librairie Hachette et Cie . ( Les Grands Écrivains français ) , Paris , Sainéan , Lazare : Les sources de l'argot ancien , Paris , éditions Champion , Siciliano , Italo : François Villon et les themes poetiques du moyen-age , Paris , Nizet , Kun , David : La Poetique de François Villon , Paris , Colin , Thuasne , Louis : Rabelais et Villon , Paris , H. Champion , Dufournet , Jean : Villon et sa fortune litteraire , Bordeaux , Ducros , Villon , F. : Opere , bazată pe “ Oeuvres completes de François Villon " , Paris , Lemerre , editată și comentată de Attilio Carminati și Emma Stojkovic Mazzariol , Mondadori , Milano , Dufournet , Jean : Recherches sur le Testament de François Villon , Paris , SEDES , Villon , François : Poésies , prefațată de Tristan Tzarași adnotată ulterior de Jean Dufournet , Éd. Gallimard , Paris,ISBN9782070320691 . van Zoest , A. J. A. : Structures de deux testaments fictionnels : Le Lais et le Testament de François Villon , The Hague & Paris , Mouton , Petit-Morphy , Odette : François Villon et la scolastique , Paris , H. Champion , Brockmeier , Peter : François Villon . Metzler , Stuttgart ISBN10161-4 Speer , Mary B. : The Editorial Tradition of Villonís Testament : from Marot to Rychner and Henry , in Romance Philology , Peckham , Robert D. : Oral Textuality - Textual Orality : Patterns of Ambiguity in François Villonís Testament , Fifteenth-Century Studies , Dufournet , Jean : Villon : Ambiguote et carnaval , Geneva , Slatkine , Dufournet , Jean : Nouvelles Recherches sur Villon , Paris , H. Champion , Champion , Pierre : François Villon : Sa vie et son temps,volume , Paris , H. Champion,și Geneva & Paris , Slatkine Reprints , Macchia , G. : La letteratura francese , T. I , pp. Edizioni Accademia , IIIa ed. , Milano , Fein , David : François Villon and His Reader , Detroit , Wayne State University Press , Sturm , Rudolf ( Hrsg. ) : François Villon . Bibliographie und Materialien.1988 , Vol . I : Bibliographie , Vol . II : Materialien zu Werk und Wirkung , Saur , München , London , New York , Paris ISBN10892-3 . Peckham , Robert D. : François Villon : A Bibliography , New York & London , Garland , Thiry , Claude ( ed. ) : François Villon - Poésies complètes , Paris , Livre de poche , Lettres Gothiques , Villon , F. : Oeuvres , îngrijită de Auguste Longnon , IVa ed. , revăzută de L. Fole și A. Lanly , Librairie , H. Champion , Paris , Thomas , Jacques T. E. : Lecture du Testament Villon , Geneva , Droz , Dérens , Jean , Dufournet , J. et Freeman , M. ( ed. ) : Villon hier et aujourd’hui . Actes du Colloque pour le cinq-centième anniversaire de l’impression du Testament de Villon , Paris , Bibliothèque historique de la ville de Paris , Fein , David : François Villon Revisited , New York , Twayne , Villon , François : Balade traduse de Dan Dănilă , Editura Hermann , Sibiu ISBN5-1 Pinkernell , Gert : François Villon . Biographie critique et autres études sur Villon . Winter , Heidelberg Legături externe François de Montcorbier : " Le Lais " Essay - Critical Evaluation ( François Villon's Lais , the “ Little Testament ” of early editors ) http://www.enotes.com/topics/le-lais http://www.poemhunter.com/fran-ois-villon/ La canzone d'autore : Villon e la musica di Georges Brassens e Fabrizio De André , Accesat: iulie Baladele lui Villon în traducerea lui Dan Dănilă ﻿ Villon , François : Oeuvres complètes de François Villon ( Project Gutenberg's Oeuvres complètes de François Villon , by François Villon , EBook #12246 , ) Accesat:iulie Peckham , Robert D. : Villon Unsung ? : False Shadows on the Enlightenment , http://www.utm.edu/staff/globeg/18villon.shtml Accesat: august Nașteri în Poeți francezi Condamnați la moarte care nu au fost executați