Arnulf I de Flandra
Arnulf I de Flandra (n. cca. 890–d. 28 martie 965), supranumit cel Mare, a fost cel de al treilea conte de Flandra, domnind între 918 și 964.

Viața
Arnulf a fost fiul contelui Balduin al II-lea de Flandra cu Aelfthryth de Wessex, fiică a regelui anglo-saxon Alfred cel Mare. Prin mama sa, Arnulf descindea din regii anglo-saxoni ai Angliei, iar prin tată din Carol cel Mare. Se presupune că Arnulf și-a primit numele de botez după Sfântul Arnulf de Metz, un progenitor al dinastiei catolingiene.

La moartea tatălui său din 918, Arnulf a devenit conte de Flandra, în vreme ce fratele său, Adelolf a primit Comitatul de Boulogne. Cu toate acestea, în 933 Adelolf a murit, drept pentru care Arnulf a preluat și comitatul de Boulogne pentru sine, ulterior însă conferindu-l nepotului său, Arnulf al II-lea.

Arnulf I a extins cu mult stăpânirea flamandă către sud, ocupând fie integral, fie doar în parte Artois, Ponthieu, Amiens și Ostrevent. El a profitat de pe urma conflictelor dintre Carol cel Simplu și Robert I, iar apoi dintre Ludovic al IV-lea și baronii săi.

În expansiunea sa către sud, Arnulf a intrat în mod inevitabil în conflict cu normanzii, care încercău să își securizeze frontiera lor nordică. Această situație a condus în 942 la asasinarea ducelui de Normandia, Guillaume "Spadă Lungă" de către oamenii lui Arnulf. Amenințarea vikingă s-a redus în timpul ultimilor ai de domnie ai lui Arnulf, drept pentru care el și-a putut îndrepta atenția către reformarea instituțională a Flandrei.

Familia
Numele primei soții a lui Arnulf nu este cunoscut, dar se știe că a avut cu aceasta cel puțin o fiică:
 nume necunoscut; căsătorită cu Isaac de Cambrai. Fiul lor, Arnulf a succedat în calitatea de conte de Cambrai. 

În 934, Arnulf s-a recăsătorit, cu Adela de Vermandois, fiică a contelui Herbert al II-lea de Vermandois., cu care avut următorii copii:
 Hildegarda, n. cca. 934, d. 990; căsătorită cu contele Dirk al II-lea de Olanda.
 Liutgard, n. 935, d. 962; căsătorită cu contele Wichman al IV-lea de Hamaland.
 Egbert, d. 953.
 Balduin.
 Elftruda; căsătorită cu contele Siegfried de Guînes.

Succesiunea
Arnulf l-a numit pe fiul său Balduin co-guvernator (ca Balduin al III-lea) din 958, însă acesta acesta a murit înainte de vreme, în 962, astfel încât Arnulf a fost succedat de fiul minor al lui Balduin, Arnulf al II-lea.

Note

Bibliografie suplimentară

Folcwine
Lambert of Ardres
 Platts, Beryl, The Scottish Hazard: Flemish Nobility and their Impact on Scotland, 1985

Decese în 965
Conți de Flandra
Istoria Belgiei
Arnulf I de Flandra ( n. cca.d.martie supranumit cel Mare , a fost cel de al treilea conte de Flandra , domnind întreși Viața Arnulf a fost fiul contelui Balduin al II -lea de Flandra cu Aelfthryth de Wessex , fiică a regelui anglo-saxon Alfred cel Mare . Prin mama sa , Arnulf descindea din regii anglo-saxoni ai Angliei , iar prin tată din Carol cel Mare . Se presupune că Arnulf și- a primit numele de botez după Sfântul Arnulf de Metz , un progenitor al dinastiei catolingiene . La moartea tatălui său din Arnulf a devenit conte de Flandra , în vreme ce fratele său , Adelolf a primit Comitatul de Boulogne . Cu toate acestea , înAdelolf a murit , drept pentru care Arnulf a preluat și comitatul de Boulogne pentru sine , ulterior însă conferindu -l nepotului său , Arnulf al II -lea . Arnulf I a extins cu mult stăpânirea flamandă către sud , ocupând fie integral , fie doar în parte Artois , Ponthieu , Amiens și Ostrevent . El a profitat de pe urma conflictelor dintre Carol cel Simplu și Robert I , iar apoi dintre Ludovic al IV -lea și baronii săi . În expansiunea sa către sud , Arnulf a intrat în mod inevitabil în conflict cu normanzii , care încercău să își securizeze frontiera lor nordică . Această situație a condus înla asasinarea ducelui de Normandia , Guillaume " Spadă Lungă " de către oamenii lui Arnulf . Amenințarea vikingă s- a redus în timpul ultimilor ai de domnie ai lui Arnulf , drept pentru care el și- a putut îndrepta atenția către reformarea instituțională a Flandrei . Familia Numele primei soții a lui Arnulf nu este cunoscut , dar se știe că a avut cu aceasta cel puțin o fiică : nume necunoscut ; căsătorită cu Isaac de Cambrai . Fiul lor , Arnulf a succedat în calitatea de conte de Cambrai . În Arnulf s- a recăsătorit , cu Adela de Vermandois , fiică a contelui Herbert al II -lea de Vermandois . , cu care avut următorii copii : Hildegarda , n. cca . d. căsătorită cu contele Dirk al II -lea de Olanda . Liutgard , n. d. căsătorită cu contele Wichman al IV -lea de Hamaland . Egbert , d. Balduin . Elftruda ; căsătorită cu contele Siegfried de Guînes . Succesiunea Arnulf l- a numit pe fiul său Balduin co-guvernator ( ca Balduin al III -lea ) din însă acesta acesta a murit înainte de vreme , în astfel încât Arnulf a fost succedat de fiul minor al lui Balduin , Arnulf al II -lea . Note Bibliografie suplimentară Folcwine Lambert of Ardres Platts , Beryl , The Scottish Hazard : Flemish Nobility and their Impact on Scotland , Decese în Conți de Flandra Istoria Belgiei