Wattis (ősi bánya)
A Wattis kőszénbánya (később Star Point) az amerikai Utah állam területén található Salt Lake Citytől kb. 200 km-re délkeletre. 

1953-ban a Lion széntársaság bányászai a bánya területén egy kész alagútrendszerbe törtek be, amelyről addig nem voltak feljegyzések. Az alagutak olyan régiek voltak, hogy a bennük levő szén csaknem teljesen oxidálódott és így értéktelenné vált. Az esetet a Szénkor (Coal Age) 1954. februári száma jelentette. 

1953. augusztusában a műszaki minisztériumból Wilson E. John és az utahi egyetem őslénytani osztályáról Jennings D. Jesse láttak hozzá a prehisztorikus szénbánya megvizsgálásához. Nemcsak alagutakat, hanem központi széntároló csarnokot is találtak, ahová a felszínre szállítás előtt gyűjtötték a szenet. Az alagutak 150-180 cm magasak és pár száz méter hosszúak voltak, a korszerű bányák elrendezéséhez hasonlóan követve a szénereket. A kutatók nem találták meg a régi bányarendszer bejáratát, de kb. 2700 méter mélységig követték az egyik alagutat. 

A kivizsgálás megállapította, hogy egyetlen környékbeli indián törzs sem használt soha szenet és nem is tudtak egy csoportról sem, amely használt volna.

Jegyzetek

Források 
 René Noorbergen: Az elveszett fajok titkai, 1988.

Külső hivatkozások

Kapcsolódó cikkek 
 Bányászat
 Michigani prehisztorikus bányák

Bányászat
Pszeudoarcheológia
A Wattis kőszénbánya ( később Star Point ) az amerikai Utah állam területén található Salt Lake Citytől kb.km -re délkeletre . 1953-ban a Lion széntársaság bányászai a bánya területén egy kész alagútrendszerbe törtek be , amelyről addig nem voltak feljegyzések . Az alagutak olyan régiek voltak , hogy a bennük levő szén csaknem teljesen oxidálódott és így értéktelenné vált . Az esetet a Szénkor ( Coal Age ) februári száma jelentette . 1953. augusztusában a műszaki minisztériumból Wilson E. John és az utahi egyetem őslénytani osztályáról Jennings D. Jesse láttak hozzá a prehisztorikus szénbánya megvizsgálásához . Nemcsak alagutakat , hanem központi széntároló csarnokot is találtak , ahová a felszínre szállítás előtt gyűjtötték a szenet . Az alagutakcm magasak és pár száz méter hosszúak voltak , a korszerű bányák elrendezéséhez hasonlóan követve a szénereket . A kutatók nem találták meg a régi bányarendszer bejáratát , de kb.méter mélységig követték az egyik alagutat . A kivizsgálás megállapította , hogy egyetlen környékbeli indián törzs sem használt soha szenet és nem is tudtak egy csoportról sem , amely használt volna . Jegyzetek Források René Noorbergen : Az elveszett fajok titkai , Külső hivatkozások Kapcsolódó cikkek Bányászat Michigani prehisztorikus bányák Bányászat Pszeudoarcheológia