Kruševo (Obrovac)
Kruševo falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 35, közúton 50 km-re keletre, községközpontjától légvonalban 3, közúton 10 km-re délnyugatra, Dalmácia északi részén és a Bukovica tájegység északi részén  fekszik. Településrészei: Donje és Gornje polje (Srida sela), Otišna, Brčić, Zevelinac, Uzdrage, Ribnica, Podgreda, Orljak, Kobljani, Kosmač, Bukovac, Drage stb.

Története
Területén már az ókorban római település volt. Itt állt a liburnok által épített, majd a rómaiak által megerősített „Clambetae” erődje, melyet a nép Cvijina Gradinának nevez. Maradványai között még mindig felismerhetők az egykori utcakövek, egy Mars templom, a fürdő alapfalai, valamint különböző feliratok és faragott kövek töredékei. A középkorban itt állt a korbáviai grófok Otišina nevű vára. A horvátok ősei a 7. században telepedtek meg a területén. Első írásos említése a zárai Szent Krševan apátság oklevelében 1224. október 2-án történt. A környező településekkel együtt 1527-ben foglalta el a török. A törökök a várat megerősítették, de 1647-ben Franjo Posedarski gróf visszafoglalta. Ezt követően főként katolikus horvát lakosság telepedett itt le. A török kiűzése után 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. 1709-ben 659 lelket számláltak a településen. Plébániatemplomát 1700 körül építették. Plébániájának szolgálatát 1731-től a karini kolostor szerzetesei látták el. Hat falu, Bukovac, Drage, Karlovac, Kobljane, Orljak, Otišina és Podgreda hívei tartoztak hozzá. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 1044, 1910-ben 1775 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció, majd német megszállás után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 93 százaléka horvát, 6 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991-től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz. 1991 októberében a bevonuló szerb felkelők a település legnagyobb részét a templommal együtt elpusztították. A Vihar hadművelet idején 1995 augusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést. Szerb lakossága elmenekült. A visszatérő horvátok újjáépítették falujukat, de néhány településrészen még ma sincs ivóvíz és aszfaltozott út.
A településnek 2011-ben 1112 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei
Szent György vértanú tiszteletére szentelt plébániatemploma 1700 körül épült a falu temetőjében, idővel azonban romos állapotba került. Mára csak alapfalak maradtak belőle. 1845-ben a régi templomtól északra a temető északi oldalán felépítették az új plébániatemplomot. Több alkalommal újították, így 1902 és 1909 között, 1931-ben, 1961-ben és 1977-ben. Egyszerű épület volt apszissal és harangtoronnyal. Három márvány oltárát a 20. század elején készítették. Főoltárképét, mely védőszentjét ábrázolja 1868-ban festette Antonio Zuccaro. A másik két oltár a szeplőtelen fogantatás és Szent Antal tiszteletére volt szentelve. A templom belső festését 1931-ben Mladen Plečko készítette, 1977-ben ezt is megújították. 1964-ben a templom körüli területet rendezték és a közútig lépcsőket építettek. Közvetlenül a délszláv háború előtt épült a 26 méter magas harangtorony. 1991. október 14-én a falut elfoglaló szerb felkelők a templomot teljesen lerombolták. Az újjáépítés 1996. február 14-én kezdődött a lerombolt templom alapjain. Míg a régi templom falai kőből épültek, az újat már téglából, kórusát betonból építették. A templomot két szobor díszíti, Szűz Mária (fából faragott tiroli munka) és Szent Antal szobrai. A templom mellé épített új harangtoronyban három harang található. A nagyharangot egy bilišanei szerb házban, a régi kisharangot Kistanjén találták meg. A templomot 2001-ben szentelte fel Ivan Prenđa érsek.
Bukovac nevű településrészén, a plébániatemplomtól mintegy 6 km-re keletre áll az 1874-ben épített Szeplőtelen fogantatás templom benne a Szűzanya szobrával. A délszláv háború idején a templom gránáttalálatot kapott, de később sérüléseit kijavították.
Clambetae liburn-római erődjének maradványai. A romok között még felismerhetők az egykori utcakövek, egy Mars templom, a fürdő alapfalai, valamint különböző feliratok és faragott kövek töredékei.

Jegyzetek

További információk
 Obrovac község hivatalos oldala 
 Obrovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 A spliti ferences rendtartomány honlapja 
  Ravni kotari és Bukovica kulturális emlékei 

Zára megye települései
Kruševo falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re délnyugatra , Dalmácia északi részén és a Bukovica tájegység északi részén fekszik . Településrészei : Donje és Gornje polje ( Srida sela ) , Otišna, Brčić , Zevelinac , Uzdrage , Ribnica , Podgreda , Orljak , Kobljani , Kosmač , Bukovac , Drage stb . Története Területén már az ókorban római település volt . Itt állt a liburnok által épített , majd a rómaiak által megerősített „ Clambetae” erődje , melyet a nép Cvijina Gradinának nevez . Maradványai között még mindig felismerhetők az egykori utcakövek , egy Mars templom , a fürdő alapfalai , valamint különböző feliratok és faragott kövek töredékei . A középkorban itt állt a korbáviai grófok Otišina nevű vára . A horvátok ősei a században telepedtek meg a területén . Első írásos említése a zárai Szent Krševan apátság oklevelében októberán történt . A környező településekkel együttben foglalta el a török . A törökök a várat megerősítették , deben Franjo Posedarski gróf visszafoglalta . Ezt követően főként katolikus horvát lakosság telepedett itt le . A török kiűzése utánig a Velencei Köztársaság része volt.benlelket számláltak a településen . Plébániatemplomátkörül építették . Plébániájának szolgálatáttől a karini kolostor szerzetesei látták el . Hat falu, Bukovac , Drage , Karlovac , Kobljane , Orljak , Otišina és Podgreda hívei tartoztak hozzá . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció , majd német megszállás után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka horvát, százaléka szerb nemzetiségű volt.től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz.októberében a bevonuló szerb felkelők a település legnagyobb részét a templommal együtt elpusztították . A Vihar hadművelet idejénaugusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést . Szerb lakossága elmenekült . A visszatérő horvátok újjáépítették falujukat , de néhány településrészen még ma sincs ivóvíz és aszfaltozott út . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei Szent György vértanú tiszteletére szentelt plébániatemplomakörül épült a falu temetőjében , idővel azonban romos állapotba került . Mára csak alapfalak maradtak belőle.ben a régi templomtól északra a temető északi oldalán felépítették az új plébániatemplomot . Több alkalommal újították , ígyésközött, ben, ben ésben . Egyszerű épület volt apszissal és harangtoronnyal . Három márvány oltárát a század elején készítették . Főoltárképét , mely védőszentjét ábrázoljaban festette Antonio Zuccaro . A másik két oltár a szeplőtelen fogantatás és Szent Antal tiszteletére volt szentelve . A templom belső festésétben Mladen Plečko készítette, ben ezt is megújították.ben a templom körüli területet rendezték és a közútig lépcsőket építettek . Közvetlenül a délszláv háború előtt épült améter magas harangtorony. októberén a falut elfoglaló szerb felkelők a templomot teljesen lerombolták . Az újjáépítés februárén kezdődött a lerombolt templom alapjain . Míg a régi templom falai kőből épültek , az újat már téglából , kórusát betonból építették . A templomot két szobor díszíti , Szűz Mária ( fából faragott tiroli munka ) és Szent Antal szobrai . A templom mellé épített új harangtoronyban három harang található . A nagyharangot egy bilišanei szerb házban , a régi kisharangot Kistanjén találták meg . A templomotben szentelte fel Ivan Prenđa érsek . Bukovac nevű településrészén , a plébániatemplomtól mintegykm-re keletre áll azben épített Szeplőtelen fogantatás templom benne a Szűzanya szobrával . A délszláv háború idején a templom gránáttalálatot kapott , de később sérüléseit kijavították . Clambetae liburn-római erődjének maradványai . A romok között még felismerhetők az egykori utcakövek , egy Mars templom , a fürdő alapfalai , valamint különböző feliratok és faragott kövek töredékei . Jegyzetek További információk Obrovac község hivatalos oldala Obrovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja A spliti ferences rendtartomány honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális emlékei Zára megye települései