Habsburg Szerbia
A Szerb Királyság ( szerbül : Краљевина Србија, Kraljevina Srbija; németül : Königreich Serbien, Latinul : Regnum Serviae) egy de facto koronatartomány a Habsburg Birodalmon belül 1718 és 1739 között, a Száva és a Duna folyótól délre a Morava völgyében, amelyet nagyjából a Belgrádi szandzsák török közigazgatási egységéből hozták létre.
Az osztrák seregek az 1716–1718-as osztrák-török háborúban foglalták el (pozsareváci béke) és az 1735–1739-es orosz–osztrák–török háborúban veszítették el (belgrádi béke).

Története

A 17. században Szerbia még a török vilajetek (budai, ruméliai) fennhatósága alatt állt. Az 1688-1689-es nagy török háború (a török kiűzése Magyarországról) során a Habsburg csapatok ideiglenesen megszálltak balkáni területeket - ostromolták Belgrádot, feldúlták Szarajevót - de később visszavonulásra kényszerültek. A karlócai békeszerződés nem érintette a Balkán területét, és a Temesközt, Belgrádot is török kézen hagyva.

A karlócai békeszerződés nem volt elfogadható az Oszmán Birodalom számra, bosszút akartak állni az 1683-as Bécsi vereségért is.
A török nagyvezír Baltaji Mehmed serege legyőzte Nagy Péter orosz hadseregét Moldvában, az orosz-török háborúban (1710-1711). Ezt követően a hetedik török-velencei háborúban (1714-1718) az új nagyvezír, Damat Ali, újra meghódította Moreát a velenceiektől 1715-ben.

Ausztria megújította szövetségét Velencével, válaszul a törökök 1716-ban hadat üzentek Ausztriának, megkezdődött az 1716-1718-as osztrák-török háború, és Szerbia Belgráddal, Észak-Bosznia, Olténia Habsburg megszállás alá került.

A Habsburgok igyekeztek integrálni Szerbiát birodalmukba. A tartomány hivatalos neve viszont 'Szerb Királyság' volt, mivel hivatalosan (de jure) nem volt része más államnak: a Szent Római Birodalomnak, a Magyar Királyságnak, ahogy a bánság és a Olténia sem. A Habsburgok viszont magyar királyként, uralkodó címeik közt viselték már a 'Szerbország/Rácország királya' címet (ahogy a Ráma, Bosznia királya címet is), amiket sokszor jogalapként használták területszerző háborúik során. A tényleges hatalom kinevezett kormányzó kezében volt.

Az 1735–1739-es orosz–osztrák–török háborúban, (Belgrádi béke), a Habsburg Monarchia elvesztette minden területét a Szávától és Dunától délre. Így 1739-ben a Szerb királyság is megszűnt, területén helyreállt a belgrádi Szandzsák, a rumáliai vilajet részeként.

Szerbia kormányzói

 Johann Joseph Anton O’Dwyer (1718-1720)
 Károly Sándor württembergi herceg (1720-1733)
 Karl Christoph von Schmettau (1733-1738)
 George Oliver de Wallis (1738-1739)

A Habsburg Szerbia utóhatásai

Bár a Habsburg uralom rövid életű volt, megteremtette a politikai, közigazgatási és identitásbeli alapot a későbbi szerb autonómia- és önállósodási törekvések számára, így a 'királyság' később a szerb állam magterületévé vált. A szerbek számára már nem jelentett megfelelő keretet az oszmán adminisztráció, amelynek hatása lassan elvezetett az első- (1804-ben), majd a második szerb felkeléshez amely véget vetett a közvetlen oszmán uralomnak Szerbia központi területein.

Népesség

1720-ban a Habsburg hatóságok kijelentették hogy Belgrád német és a római katolikus város. Minden nem német és nem-katolikus lakosnak el kell hagynia a város falait.
Bár a korszakban a kormányzóság lakosságszáma növekedett (270.000-ről 400.000 körülire), de a Habsburg-hatalom kivonulása a vesztes török elleni háború következményeként a térségből a második nagy szerb kivándorláshoz vezetett 1737-1739 folyamán.

Szerbia történelme
A Szerb Királyság ( szerbül \ : Краљевина Србија , Kraljevina Srbija ; németül \ : Königreich Serbien , Latinul \ : Regnum Serviae ) egy de facto koronatartomány a Habsburg Birodalmon belülésközött , a Száva és a Duna folyótól délre a Morava völgyében , amelyet nagyjából a Belgrádi szandzsák török közigazgatási egységéből hozták létre . Az osztrák seregek az1718-as osztrák-török háborúban foglalták el ( pozsareváci béke ) és az1739-es orosz–osztrák–török háborúban veszítették el ( belgrádi béke ) . Története A században Szerbia még a török vilajetek ( budai , ruméliai ) fennhatósága alatt állt . Azes nagy török háború ( a török kiűzése Magyarországról ) során a Habsburg csapatok ideiglenesen megszálltak balkáni területeket - ostromolták Belgrádot , feldúlták Szarajevót - de később visszavonulásra kényszerültek . A karlócai békeszerződés nem érintette a Balkán területét , és a Temesközt , Belgrádot is török kézen hagyva . A karlócai békeszerződés nem volt elfogadható az Oszmán Birodalom számra , bosszút akartak állni azas Bécsi vereségért is . A török nagyvezír Baltaji Mehmed serege legyőzte Nagy Péter orosz hadseregét Moldvában , az orosz-török háborúban Ezt követően a hetedik török-velencei háborúbanaz új nagyvezír , Damat Ali , újra meghódította Moreát a velenceiektőlben . Ausztria megújította szövetségét Velencével , válaszul a törökökban hadat üzentek Ausztriának , megkezdődött azas osztrák-török háború , és Szerbia Belgráddal , Észak-Bosznia , Olténia Habsburg megszállás alá került . A Habsburgok igyekeztek integrálni Szerbiát birodalmukba . A tartomány hivatalos neve viszont 'Szerb Királyság' volt , mivel hivatalosan ( de jure ) nem volt része más államnak : a Szent Római Birodalomnak , a Magyar Királyságnak , ahogy a bánság és a Olténia sem . A Habsburgok viszont magyar királyként , uralkodó címeik közt viselték már a 'Szerbország/Rácország királya' címet ( ahogy a Ráma , Bosznia királya címet is ) , amiket sokszor jogalapként használták területszerző háborúik során . A tényleges hatalom kinevezett kormányzó kezében volt . Az1739-es orosz–osztrák–török háborúban , ( Belgrádi béke ) , a Habsburg Monarchia elvesztette minden területét a Szávától és Dunától délre . Ígyben a Szerb királyság is megszűnt , területén helyreállt a belgrádi Szandzsák , a rumáliai vilajet részeként . Szerbia kormányzói Johann Joseph Anton O’Dwyer Károly Sándor württembergi herceg Karl Christoph von Schmettau George Oliver de Wallis A Habsburg Szerbia utóhatásai Bár a Habsburg uralom rövid életű volt , megteremtette a politikai , közigazgatási és identitásbeli alapot a későbbi szerb autonómia- és önállósodási törekvések számára , így a 'királyság' később a szerb állam magterületévé vált . A szerbek számára már nem jelentett megfelelő keretet az oszmán adminisztráció , amelynek hatása lassan elvezetett az első-ben ) , majd a második szerb felkeléshez amely véget vetett a közvetlen oszmán uralomnak Szerbia központi területein . Népesség 1720-ban a Habsburg hatóságok kijelentették hogy Belgrád német és a római katolikus város . Minden nem német és nem-katolikus lakosnak el kell hagynia a város falait . Bár a korszakban a kormányzóság lakosságszáma növekedett000-ről000 körülire ) , de a Habsburg-hatalom kivonulása a vesztes török elleni háború következményeként a térségből a második nagy szerb kivándorláshoz vezetettfolyamán . Szerbia történelme