III. Assur-dán
III. Assur-dán (ur. i. e. 772/771–754) asszír király az újasszír birodalom zűrzavaros, időlegesen hanyatló középső szakaszában. III. Adad-nirári ifjabb fia, trónelődje, IV. Sulmánu-asarídu öccse.

Két – egymással összefüggő – okból uralkodása alatt Asszíria visszaszorult, területének egy részét, valamint tekintélyét is elvesztette. Egyrészt Urartu rendkívüli mértékben megerősödött I. Argisti idején, másrészt a fenyegető északi szomszédot a belviszályok miatt nem sikerült megfékezni. IV. Sulmánu-asarídu valószínűleg palotaforradalom áldozata lett, öccse ugyan megszerezte a trónt, de már abban az évben, i. e. 772-ben megkezdődött az i. e. 758-ig tartó polgárháborús időszak, miközben az egyetlen posztján maradó főember a hadsereg főparancsnoka, Samsi-ilu volt.

A belső feszültségeket a katonai és papi arisztokrácia ellentétei szították már régóta a birodalomban, mivel érdekeik merőben ellentétesek voltak. Az asszír hódítási mechanizmus elnéptelenítette a peremvidékeket, tönkretette azok gazdaságát és a lakosságot áttelepítették Asszíria belső vidékeire. Ez lehetetlenné tette a tartományok közti kereskedelmet és árucserét, ezért a tartománykormányzók is a további hódítások ellen voltak. Állandósultak az elszakadási kísérletek, a kormányzók de facto szuverénként viselkedtek. A hadsereg vagy hadjáraton volt, vagy a belső ellenzék ellen harcolt, ami kimerítette a kincstárt.

III. Assur-dán idején csak egyetlen urartui háborúról tudunk, i. e. 766-ban, ez is vereséggel végződött, pedig az asszír királyok hagyományos kötelessége volt, hogy minden évben hadjáratra vezesse a hadsereget, ami alól még Sammuramat királyné (III. Assur-dán nagyanyja) sem volt kivétel. I. e. 765-ben pestisjárvány dúlt Asszíriában, i. e. 763-ban pedig az addigi legnagyobb méretű lázadás tört ki, amely i. e. 758-ig tartott, és Assur-dán győzelmével ért véget. I. e. 754-ben azonban Assur-dán meghalt, és a trónon ismeretlen jogcímmel öccse, V. Assur-nirári követte.

I. e. 763-ban történt a „ninivei napfogyatkozás”, amely kronológiai szempontból nagy jelentőségű.

Jegyzetek

Források 
 Világtörténet tíz kötetben, Kossuth Kiadó, 1967. 509–510. o. I. M. Gyjakonov: Urartu és Transzkaukázia, a kimmerek és szkíták
 Világtörténet tíz kötetben, Kossuth Kiadó, 1967. 531. o. I. M. Gyjakonov: Asszíria
 Encyclopædia Britannica
 Stephen Bertram: Handbook to Life in Ancient Mesopotamia, Oxford University Press, 2003. 103. o. 

Asszír királyok
Az i. e. 9. században született személyek
I. e. 754-ben elhunyt személyek
III. Assur-dán ( ur. i. e.771–754 ) asszír király az újasszír birodalom zűrzavaros , időlegesen hanyatló középső szakaszában . III. Adad-nirári ifjabb fia , trónelődje , IV . Sulmánu-asarídu öccse . Két – egymással összefüggő – okból uralkodása alatt Asszíria visszaszorult , területének egy részét , valamint tekintélyét is elvesztette . Egyrészt Urartu rendkívüli mértékben megerősödött I. Argisti idején , másrészt a fenyegető északi szomszédot a belviszályok miatt nem sikerült megfékezni . IV . Sulmánu-asarídu valószínűleg palotaforradalom áldozata lett , öccse ugyan megszerezte a trónt , de már abban az évben , i. e.ben megkezdődött az i. e.ig tartó polgárháborús időszak , miközben az egyetlen posztján maradó főember a hadsereg főparancsnoka , Samsi-ilu volt . A belső feszültségeket a katonai és papi arisztokrácia ellentétei szították már régóta a birodalomban , mivel érdekeik merőben ellentétesek voltak . Az asszír hódítási mechanizmus elnéptelenítette a peremvidékeket , tönkretette azok gazdaságát és a lakosságot áttelepítették Asszíria belső vidékeire . Ez lehetetlenné tette a tartományok közti kereskedelmet és árucserét , ezért a tartománykormányzók is a további hódítások ellen voltak . Állandósultak az elszakadási kísérletek , a kormányzók de facto szuverénként viselkedtek . A hadsereg vagy hadjáraton volt , vagy a belső ellenzék ellen harcolt , ami kimerítette a kincstárt . III. Assur-dán idején csak egyetlen urartui háborúról tudunk , i. e.ban , ez is vereséggel végződött , pedig az asszír királyok hagyományos kötelessége volt , hogy minden évben hadjáratra vezesse a hadsereget , ami alól még Sammuramat királyné ( III. Assur-dán nagyanyja ) sem volt kivétel . I. e.ben pestisjárvány dúlt Asszíriában , i. e.ban pedig az addigi legnagyobb méretű lázadás tört ki , amely i. e.ig tartott , és Assur-dán győzelmével ért véget . I. e.ben azonban Assur-dán meghalt , és a trónon ismeretlen jogcímmel öccse , V . Assur-nirári követte . I. e.ban történt a „ ninivei napfogyatkozás” , amely kronológiai szempontból nagy jelentőségű . Jegyzetek Források Világtörténet tíz kötetben , Kossuth Kiadó,510. o . I. M. Gyjakonov : Urartu és Transzkaukázia , a kimmerek és szkíták Világtörténet tíz kötetben , Kossuth Kiadó , o . I. M. Gyjakonov : Asszíria Encyclopædia Britannica Stephen Bertram : Handbook to Life in Ancient Mesopotamia , Oxford University Press , o . Asszír királyok Az i . e. században született személyek I. e.ben elhunyt személyek