Jakob Hurt
Jakob Hurt (Himmaste, 1839. július 22. – Szentpétervár, 1907. január 13.) észt teológus, nyelvész, folklórkutató, az észt nemzeti ébredési mozgalom egyik vezető egyénisége.

Élete és munkássága 
1859-től 1865-ig a dorpati egyetemen teológiát tanult, azután a dorpati, majd az ahrensburgi gimnázium tanára volt. Az 1857-ben megjelent Kalevipoeg hatására már egyetemistaként foglalkozni kezdett az észt népköltészettel. 1872 és 1901 között előbb Odenpäh-ben (Otepää), majd húsz éven át Szentpéterváron lelkészként működött. 1886-ban a helsingforsi egyetemen doktori címet szerzett. Bár disszertációját nyelvészeti témából írta, munkásságának legnagyobb része az észt folklór kutatására irányult.

Rendkívül kiterjedt levelezői hálózatot hozott létre (több mint 1000 főből), akik gyűjtötték a folklóranyagot és megküldték számára a kéziratos gyűjteményeket. Íly módon összesen több mint kétszázezer darabos – népdalból, közmondásból, meséből és egyebekből álló – gyűjteményre tett szert. A hatalmas gyűjtemény anyagának egy részét több kötetben jelentette meg. Egy ideig elnöke volt az 1871-ben megalapított Észt Irodalmi Társaságnak (Eesti Kirjameeste Selts). Utolsó éveiben a szetu észtek dalaiból álló gyűjteményen dolgozott (Setukeste laulud), melyből életében két kötetet adtak ki.

 Észt népdalok gyűjteménye (I. kötet, 1–3. rész: 1875–1886; II. kötet, 1–2. rész: 1884–1886)
 Szetu dalok gyűjteménye (Setukeste laulud, 1–3. kötet, 1904–1907).

Források

További információk 

Észt nyelvészek
Folklórkutatók
1839-ben született személyek
1907-ben elhunyt személyek
Jakob Hurt ( Himmaste , július – Szentpétervár , január ) észt teológus , nyelvész , folklórkutató , az észt nemzeti ébredési mozgalom egyik vezető egyénisége . Élete és munkássága 1859-tőlig a dorpati egyetemen teológiát tanult , azután a dorpati , majd az ahrensburgi gimnázium tanára volt . Azben megjelent Kalevipoeg hatására már egyetemistaként foglalkozni kezdett az észt népköltészettel.ésközött előbb Odenpäh-ben ( Otepää ) , majd húsz éven át Szentpéterváron lelkészként működött.ban a helsingforsi egyetemen doktori címet szerzett . Bár disszertációját nyelvészeti témából írta , munkásságának legnagyobb része az észt folklór kutatására irányult . Rendkívül kiterjedt levelezői hálózatot hozott létre ( több mintfőből ) , akik gyűjtötték a folklóranyagot és megküldték számára a kéziratos gyűjteményeket . Íly módon összesen több mint kétszázezer darabos – népdalból , közmondásból , meséből és egyebekből álló – gyűjteményre tett szert . A hatalmas gyűjtemény anyagának egy részét több kötetben jelentette meg . Egy ideig elnöke volt azben megalapított Észt Irodalmi Társaságnak ( Eesti Kirjameeste Selts ) . Utolsó éveiben a szetu észtek dalaiból álló gyűjteményen dolgozott ( Setukeste laulud ) , melyből életében két kötetet adtak ki . Észt népdalok gyűjteménye ( I. kötet,3. rész : 1886 ; II. kötet,2. rész : 1886 ) Szetu dalok gyűjteménye ( Setukeste laulud,3. kötet, 1907 ) . Források További információk Észt nyelvészek Folklórkutatók 1839-ben született személyek 1907-ben elhunyt személyek