Pernov (hajó)
A Pernov (oroszul: Пернов) az Orosz Cári Haditengerészet Pernov osztályú gőzhajtású torpedónaszádja volt. Ez volt a hajóosztály első, névadó egysége. Később még 24 ilyen hajót állítottak szolgálatba. Az Orosz Balti Flottánál üzemelt, honi kikötője Szentpétervár volt.

Története
Franciaországba, a Le Havre-i hajógyárban építették. 1891-ben kezdődött az építése, 1892. augusztus 11-én bocsátották vízre, majd még ugyanazon év októberében üzembe állították Oroszországban. A hajót Pärnu észt városról nevezték el (orosz neve Pernov), amely  akkor az Orosz Birodalomhoz tartozott. A próbaüzem során 25,46 csomós csúcssebességet ért el, amely felülmúlta a szerződésben elvárt értéket. A hajóra 1893-ban Oroszországban építettek fegyverzetet.

1893-ban átadták tanulmányozásra a Balti Hajógyárnak a későbbi oroszországi sorozatgyártás reményében. Ezt követően hosszabb ideig iskolahajóként használták. 1909-ben átminősítették avizóhajóvá, majd 1909–1910 között nagyjavítást végeztek rajta.

Az első világháború idején a Balti-tengeren az orosz flotta aknász hajóhadosztájába tartozott. 1917. november 7. után a bolsevikok által létrehozott Vörös Balti Flotta állományába került.  1918. április 9-én Turkuban német csapatok foglalták el a hajót, majd később átadták Finnországnak. 1922-ben a Szovjetuniónak történő visszaszolgáltatásáról döntöttek, de a teljesen kiöregedett és elavult hajó végül ócskavasként eladták Finnországnak, ahol szétbontották.

Jellemzői
Hajtóművét két du Temple-kazán és két függőlegesen elhelyezett gőzgép alkotta. A hajó tüzelőanyag kapacitása 16 tonna szén volt. A kb. 1000 kW teljesítményű gőzhajtóműve 25–26 csomós sebesség elérésére tette alkalmassá. Egy tüzelőanyag-feltöltéssel 550 tengeri mérföldet tehetett meg 10 csomós sebesség mellett.

Fegyverzetét 2 darab 37 mm-es ötcsövű Hotchkiss-féle gyorstüzelő ágyú, valamint 381 mm-es torpedók alkották. A három torpedóindító-csőből egy előre nézőt mereven a hajótest orr részébe, míg egy-egy elforgatható csövet a hajótest közepén, a két kémény között, valamint a tat részen helyeztek el.

Források 
 R. M. Melnyikov: Pervije russzkije minonoszci (Az első orosz torpedónaszádok), Korabli i szrazsenyija kiadó, Szentpétervár, 1997, pp. 92–96.

Torpedónaszádok
Első világháborús hadihajók
Orosz hadihajók
A Pernov ( oroszul : Пернов ) az Orosz Cári Haditengerészet Pernov osztályú gőzhajtású torpedónaszádja volt . Ez volt a hajóosztály első , névadó egysége . Később mégilyen hajót állítottak szolgálatba . Az Orosz Balti Flottánál üzemelt , honi kikötője Szentpétervár volt . Története Franciaországba , a Le Havre-i hajógyárban építették.ben kezdődött az építése , augusztusén bocsátották vízre , majd még ugyanazon év októberében üzembe állították Oroszországban . A hajót Pärnu észt városról nevezték el ( orosz neve Pernov ) , amely akkor az Orosz Birodalomhoz tartozott . A próbaüzem során46 csomós csúcssebességet ért el , amely felülmúlta a szerződésben elvárt értéket . A hajóraban Oroszországban építettek fegyverzetet . 1893-ban átadták tanulmányozásra a Balti Hajógyárnak a későbbi oroszországi sorozatgyártás reményében . Ezt követően hosszabb ideig iskolahajóként használták.ben átminősítették avizóhajóvá , majd1910 között nagyjavítást végeztek rajta . Az első világháború idején a Balti-tengeren az orosz flotta aknász hajóhadosztájába tartozott. november után a bolsevikok által létrehozott Vörös Balti Flotta állományába került. áprilisén Turkuban német csapatok foglalták el a hajót , majd később átadták Finnországnak.ben a Szovjetuniónak történő visszaszolgáltatásáról döntöttek , de a teljesen kiöregedett és elavult hajó végül ócskavasként eladták Finnországnak , ahol szétbontották . Jellemzői Hajtóművét két du Temple-kazán és két függőlegesen elhelyezett gőzgép alkotta . A hajó tüzelőanyag kapacitásatonna szén volt . A kb.kW teljesítményű gőzhajtóműve26 csomós sebesség elérésére tette alkalmassá . Egy tüzelőanyag-feltöltésseltengeri mérföldet tehetett megcsomós sebesség mellett . Fegyverzetétdarabmm-es ötcsövű Hotchkiss-féle gyorstüzelő ágyú , valamintmm-es torpedók alkották . A három torpedóindító-csőből egy előre nézőt mereven a hajótest orr részébe , míg egy-egy elforgatható csövet a hajótest közepén , a két kémény között , valamint a tat részen helyeztek el . Források R. M. Melnyikov : Pervije russzkije minonoszci ( Az első orosz torpedónaszádok ) , Korabli i szrazsenyija kiadó , Szentpétervár , pp.96 . Torpedónaszádok Első világháborús hadihajók Orosz hadihajók