Khthonikus istenek
Khthonikus istenek vagy khthonioi (; a khthoniosz „a Földhöz tartozó, föld alatti“) azok az istenek – főként a görög mitológiában, de más kultúrkörök isteneit is nevezik így –, akik az alvilágot reprezentálják és halálhozók valamint azok is, akik életet és termékenységet ajándékoznak (lásd még khthonizmus).

A férfi istenek gyakran kapták a  khthoniosz ragadványnevet (példaként Zeusz Khthoniosz, Hadészt is így nevezik, az alvilág urát), míg a nőneműek  khthonia toldalékot kapnak. 
Ez utóbbiakhoz tartozik Perszephoné, Hadész felesége. Ide sorolhatóak az Erinnüszök, egyes nimfák is, akik gyakran meghatározott vidékeket reprezentálnak (vesd össze a Khthonia és Khthonios nevet viselőkkel).

Hésziodosz a khthonioi gyűjtőfogalmat alkalmazza a titánokra. A tragédiák költőinél is előjön ez a kifejezés a khthonoi türannoszok megszólításaival összhangban vagy pedig mint elhatárolás más gyűjtőnevektől, mint a tenger vagy a levegő istenei - így például, Arisztophanésznál parodisztikus formában.Hermész esetében Mégis gyakran nem elég világos, hogy a drámai megszólítás az istenekre, vagy a holtak közösségére irányul. Ugyanis ezeket is kthoniosz-ként szólítják meg.

Elsőként khthonikus istennek Hadészt jelölték meg,  már az Iliasz eposz  az olimpiai Zeusz kiegészítő istenének nevezi őt , mint „alvilági“ Zeusz Katakhthonios. Sok a bizonytalanság azonban akörül, hogy ez a megnevezés Hadész szinonimája-e, vagy pedig magát Zeuszt jelenti alvilági alakjában, a kettős névvel történő megszólításakor. Így Korinthoszon, Míkonoszon, és Olümpiában Zeusz Khthonios Ge Khthoniával együtt (Gaia) és Dionüszosz Lenaiosz tisztelték. Csak ennél a kultusznál bizonyított a khthonia megjelölés Gaianál.

Démétért, az anyaistent Hermioné toldaléknév alatt mint Khthonia Thea tisztelték. Az ötödik századtól kezdve egyre gyakarbban találkozunk Hekate Khthonia, az útkereszteződések istennőjével, aki egyben a világok közti kapuk őrzője is. 
Tüphónt  khthoniosz daimónnak is nevezték, Khthonion legelsősorban Dionüszosz, a vegetáció istene és khthoniák a fámák,<ref>Szophoklész, Élektra 1066.</ref> a  gorgók valamint Brimo, miközben ez Perszephonénak és Hekaténak is  másik neve, valamint Ceresé és Kübeléé is.Khthoniosz vagy khthonia jelzőket kaptak azok a mitikus emberek, akiknek földi származását akarták ezzel kiemelni. Példák ezekre a thébai szpartosz Khtonios és Erekhtheusz leánya Khtonia.

 További információk 
 
 A. Fairbanks: The Chthonic Gods of Greek Religion. In: American Journal of Philology. Band 21, 1900, S. 241–259 (angolul)
 Albert Henrichs: Namenlosigkeit und Euphemismus. Zur Ambivalenz der khtonikus Mächte im attischen Drama. In: Heinz Hofmann, Annette Harder (Hrsg.): Fragmenta Dramatica. Beiträge zur Interpretation der griechischen Tragikerfragmente und ihrer Wirkungsgeschichte. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1991, , S. 161–201. 
 R. Schlesier: Olympian versus Chthonian Religion. In: Scripta Classica Israelica. Band 11, 1991–1992, S. 38–51 (angolul)
 S. Scullion: Olympian and Chthonian. In: Classical Antiquity.'' Band 13, 1994, S. 75–119 (angolul)

Fordítás

Jegyzetek 

Görög istenek
Khthonikus istenek vagy khthonioi ( ; a khthoniosz „ a Földhöz tartozó , föld alatti“ ) azok az istenek – főként a görög mitológiában , de más kultúrkörök isteneit is nevezik így – , akik az alvilágot reprezentálják és halálhozók valamint azok is , akik életet és termékenységet ajándékoznak ( lásd még khthonizmus ) . A férfi istenek gyakran kapták a khthoniosz ragadványnevet ( példaként Zeusz Khthoniosz , Hadészt is így nevezik , az alvilág urát ) , míg a nőneműek khthonia toldalékot kapnak . Ez utóbbiakhoz tartozik Perszephoné , Hadész felesége . Ide sorolhatóak az Erinnüszök , egyes nimfák is , akik gyakran meghatározott vidékeket reprezentálnak ( vesd össze a Khthonia és Khthonios nevet viselőkkel ) . Hésziodosz a khthonioi gyűjtőfogalmat alkalmazza a titánokra . A tragédiák költőinél is előjön ez a kifejezés a khthonoi türannoszok megszólításaival összhangban vagy pedig mint elhatárolás más gyűjtőnevektől , mint a tenger vagy a levegő istenei - így például , Arisztophanésznál parodisztikus formában. Hermész esetében Mégis gyakran nem elég világos , hogy a drámai megszólítás az istenekre , vagy a holtak közösségére irányul . Ugyanis ezeket is kthoniosz-ként szólítják meg . Elsőként khthonikus istennek Hadészt jelölték meg , már az Iliasz eposz az olimpiai Zeusz kiegészítő istenének nevezi őt , mint „ alvilági“ Zeusz Katakhthonios . Sok a bizonytalanság azonban akörül , hogy ez a megnevezés Hadész szinonimája-e , vagy pedig magát Zeuszt jelenti alvilági alakjában , a kettős névvel történő megszólításakor . Így Korinthoszon , Míkonoszon , és Olümpiában Zeusz Khthonios Ge Khthoniával együtt ( Gaia ) és Dionüszosz Lenaiosz tisztelték . Csak ennél a kultusznál bizonyított a khthonia megjelölés Gaianál . Démétért , az anyaistent Hermioné toldaléknév alatt mint Khthonia Thea tisztelték . Az ötödik századtól kezdve egyre gyakarbban találkozunk Hekate Khthonia , az útkereszteződések istennőjével , aki egyben a világok közti kapuk őrzője is . Tüphónt khthoniosz daimónnak is nevezték , Khthonion legelsősorban Dionüszosz , a vegetáció istene és khthoniák a fámák , <ref>Szophoklész , Élektra</ ref> a gorgók valamint Brimo , miközben ez Perszephonénak és Hekaténak is másik neve , valamint Ceresé és Kübeléé is.Khthoniosz vagy khthonia jelzőket kaptak azok a mitikus emberek , akiknek földi származását akarták ezzel kiemelni . Példák ezekre a thébai szpartosz Khtonios és Erekhtheusz leánya Khtonia . További információk A . Fairbanks : The Chthonic Gods of Greek Religion . In : American Journal of Philology . Band S.259 ( angolul ) Albert Henrichs : Namenlosigkeit und Euphemismus . Zur Ambivalenz der khtonikus Mächte im attischen Drama . In : Heinz Hofmann , Annette Harder ( Hrsg . ) : Fragmenta Dramatica . Beiträge zur Interpretation der griechischen Tragikerfragmente und ihrer Wirkungsgeschichte . Vandenhoeck & Ruprecht , Göttingen , S.201. R. Schlesier : Olympian versus Chthonian Religion . In : Scripta Classica Israelica . Band1992 , S.51 ( angolul ) S. Scullion : Olympian and Chthonian . In : Classical Antiquity .'' Band S.119 ( angolul ) Fordítás Jegyzetek Görög istenek