Tung Csung-su
kiemelkedő, jelentős konfuciánus filozófus a Keleti Han-dinasztia idején, az i. e. 2. évszázadban.

Élete
 életrajza A történetíró feljegyzéseinek 121. és a  56. fejezetében található. Habár  bizonyos szempontból mestereként tekintett ra, mégis csak egy viszonylag rövid életrajzot közöl róla, a  szerzője,  részletesebb leírásából azonban már egyértelműen kiderül  szélesebb körű elismertsége.

 császár (漢景帝; uralk. i. e. 157–141) és  császár (漢武帝; uralk. i. e. 141–87) udvarában tevékenykedett tudósként. A Tavaszok és őszök krónikájához írt három kommentár közül a  (《公羊傳》) kommentár értelmezésében tűnt ki, és ezen érdemeiért adományozta neki  császár az „udvari akadémikus” ( 博士) címet.

Az előadásait állítólag egy függöny mögött tartotta, így sokan nem is láthatták személyesen a mestert, hanem kizárólag a közelebbi tanítványaitól tanulhattak.  császár idején val (胡毋子都) együtt volt az udvar Tavaszok és őszök krónikájának értelmező specialistája.  császár felhívást intézett az országban élő írástudókhoz, így született meg nak az Ember és az Ég kapcsolatáról szóló három beadványa ( 三策), melyek nevét ismertté tették.

A császár egy rövidebb időre kinevezte  (江都) vezetőjévé, ahol egyebek között állítólag esőidéző és esőmegállító szertartásokat mutatott be. I. e. 130-ban ban lett császári tanácsadó ( 中大夫). A következő években  a klasszikus művek és a rítusok kiváló ismerete mellett számos konkrét tanáccsal segítette a belügyeket és külkapcsolatok igazgatását (pl. a só és a vas túlzott állami monopóliumáról, vagy a kkal való békés viszony kialakításáról alkotott véleményével). Habár  alapvetően egész életében tudós és író maradt, mégis a későbbi kínai hagyomány szerint senki sem játszott olyan fontos szerepet a Han-kori és a későbbi Kína megteremtésében, a Nagy Akadémia ( 太學) létrehozásában, a vizsgarendszer bevezetésében, a klasszikus könyvek központivá tételében, mint . Sokan vélik úgy, nagy részben neki köszönhető, hogy a konfucianizmus lett Kína állami ideológiája.

Fő műve és filozófiája

 fő műve a  (《春秋繁露》), vagyis a „Tavaszok és őszök gyöngysora”, mely egyrészt a Tavaszok és őszök krónikájának a -féle kommentáron keresztüli értelmezése, másrészt a  és az öt elem tanával való megerősítése. Sokan úgy tekintenek erre a műre, mint az i. e. 134-ben uralkodóvá váló ortodox konfuciánus doktrína legteljesebb összefoglalására.

A mű szerzője tanításait elsősorban a  iskola és a konfuciánusok elképzeléseire alapozta, ugyanakkor mindent elkövetett, hogy a többi iskola (legisták, motisták, taoisták) világképét összhangba hozza a sajátjával. Így például a törvényes büntetés mint a  princípiuma (legista), az Ég akarata (motista), a  elképzelése (taoista) mind ezt a tendenciát tükrözi, tehát legista és taoista elemekkel elegyítette a konfucianizmust. Kidolgozta a „három kötelék” (uralkodó–alattvaló, apa–gyermek, férj–feleség) elvét, a történelmet pedig három periódus (fekete, fehér, vörös) ciklikus mozgásaként fogta fel. Az ember és a császár kötelessége a rítusok és az áldozatok (elsősorban a  郊) bemutatása, mivel ezek az Ég akaratát és útját fejezik ki. Külön részek foglalkoznak az esőszertartással, melyet megfosztva sámánisztikus tartalmától, kizárólag a  elv alapján magyaráz.

Úgy tűnik, hogy nagy részben  volt az, akinek a vizsgarendszer hivatalos bevezetése, illetve az öt kanonikus mű tanulmányozására létrejött Császári Akadémia (i. e. 124), illetve e művek kötelezővé tétele köszönhető. Ez a konfuciánus kánon és a vizsgarendszer nagymértékben meghatározta Kína későbbi történelmét.

Megjegyzések

Jegyzetek

Irodalom 
  Fung Yu-lan: A kínai filozófia rövid története, (Szerk.: Derk Bodde; Ford.: Antóni Csaba.) Budapest: Osiris Kiadó, 2003. 
  Kósa Gábor: „Dong Zhongshu”.  In Kósa Gábor - Várnai András (szerk.): Bölcselők az ókori Kínában. Magyar Kína-kutatásért Alapítvány, Budapest 2013: 106–118.

Kapcsolódó szócikkek 
 Csun-csiu
 Konfucianizmus

Konfucianizmus
Ókori kínai filozófusok
I. e. 179-ben született személyek
I. e. 104-ben elhunyt személyek
kiemelkedő , jelentős konfuciánus filozófus a Keleti Han-dinasztia idején , az i . e. évszázadban . Élete életrajza A történetíró feljegyzéseinek és a fejezetében található . Habár bizonyos szempontból mestereként tekintett ra , mégis csak egy viszonylag rövid életrajzot közöl róla , a szerzője , részletesebb leírásából azonban már egyértelműen kiderül szélesebb körű elismertsége. császár ( 漢景帝 ; uralk . i. e.141 ) és császár ( 漢武帝 ; uralk. i. e.87 ) udvarában tevékenykedett tudósként . A Tavaszok és őszök krónikájához írt három kommentár közül a ( 《 公羊傳 》 ) kommentár értelmezésében tűnt ki , és ezen érdemeiért adományozta neki császár az „ udvari akadémikus” ( 博士 ) címet . Az előadásait állítólag egy függöny mögött tartotta , így sokan nem is láthatták személyesen a mestert , hanem kizárólag a közelebbi tanítványaitól tanulhattak. császár idején val ( 胡毋子都 ) együtt volt az udvar Tavaszok és őszök krónikájának értelmező specialistája. császár felhívást intézett az országban élő írástudókhoz , így született meg nak az Ember és az Ég kapcsolatáról szóló három beadványa ( 三策 ) , melyek nevét ismertté tették . A császár egy rövidebb időre kinevezte ( 江都 ) vezetőjévé , ahol egyebek között állítólag esőidéző és esőmegállító szertartásokat mutatott be . I. e.ban ban lett császári tanácsadó ( 中大夫 ) . A következő években a klasszikus művek és a rítusok kiváló ismerete mellett számos konkrét tanáccsal segítette a belügyeket és külkapcsolatok igazgatását ( pl. a só és a vas túlzott állami monopóliumáról , vagy a kkal való békés viszony kialakításáról alkotott véleményével ) . Habár alapvetően egész életében tudós és író maradt , mégis a későbbi kínai hagyomány szerint senki sem játszott olyan fontos szerepet a Han-kori és a későbbi Kína megteremtésében , a Nagy Akadémia ( 太學 ) létrehozásában , a vizsgarendszer bevezetésében , a klasszikus könyvek központivá tételében , mint \ . Sokan vélik úgy , nagy részben neki köszönhető , hogy a konfucianizmus lett Kína állami ideológiája . Fő műve és filozófiája fő műve a ( 《 春秋繁露 》 ) , vagyis a „ Tavaszok és őszök gyöngysora” , mely egyrészt a Tavaszok és őszök krónikájának a -féle kommentáron keresztüli értelmezése , másrészt a és az öt elem tanával való megerősítése . Sokan úgy tekintenek erre a műre , mint az i. e.ben uralkodóvá váló ortodox konfuciánus doktrína legteljesebb összefoglalására . A mű szerzője tanításait elsősorban a iskola és a konfuciánusok elképzeléseire alapozta , ugyanakkor mindent elkövetett , hogy a többi iskola ( legisták , motisták , taoisták ) világképét összhangba hozza a sajátjával . Így például a törvényes büntetés mint a princípiuma ( legista ) , az Ég akarata ( motista ) , a elképzelése ( taoista ) mind ezt a tendenciát tükrözi , tehát legista és taoista elemekkel elegyítette a konfucianizmust . Kidolgozta a „ három kötelék” ( uralkodó–alattvaló , apa–gyermek , férj–feleség ) elvét , a történelmet pedig három periódus ( fekete , fehér , vörös ) ciklikus mozgásaként fogta fel . Az ember és a császár kötelessége a rítusok és az áldozatok ( elsősorban a 郊 ) bemutatása , mivel ezek az Ég akaratát és útját fejezik ki . Külön részek foglalkoznak az esőszertartással , melyet megfosztva sámánisztikus tartalmától , kizárólag a elv alapján magyaráz . Úgy tűnik , hogy nagy részben volt az , akinek a vizsgarendszer hivatalos bevezetése , illetve az öt kanonikus mű tanulmányozására létrejött Császári Akadémia ( i . e. illetve e művek kötelezővé tétele köszönhető . Ez a konfuciánus kánon és a vizsgarendszer nagymértékben meghatározta Kína későbbi történelmét . Megjegyzések Jegyzetek Irodalom Fung Yu-lan : A kínai filozófia rövid története , ( Szerk . : Derk Bodde ; Ford . : Antóni Csaba . ) Budapest : Osiris Kiadó , Kósa Gábor : „ Dong Zhongshu” . In Kósa Gábor - Várnai András ( szerk . ) : Bölcselők az ókori Kínában . Magyar Kína-kutatásért Alapítvány, Budapest118. Kapcsolódó szócikkek Csun-csiu Konfucianizmus Konfucianizmus Ókori kínai filozófusok I. e.ben született személyek I. e.ben elhunyt személyek