Abhidharma
Az abhidharma (szanszkrit) vagy abhidhamma (páli) ősi (i. e. 3. századi és azutáni) buddhista szövegeket jelöl, amelyek részletes leírást adnak a buddhista szútrákban szereplő tanok skolasztikus és tudományos átdolgozásaként. Az abhidharma vázlatos osztályozásai nem tartalmazzák a rendszerbeágyazott filozófiai értekezéseket, csupán összefoglalókat, kivonatokat és rendszerezett listákat.

Collett Cox szerint az abhidhammát a szutták tanításához dolgozták ki és csak később alakult át független tanításokká.

Nem tisztázott az Abhidharma kifejezés szó szerinti jelentése. Általánosságban két lehetséges magyarázat létezik:
abhi – magasabb vagy speciális + dharma- tanítás, filozófia, azaz "magasabb rendű tanítások"
abhi – ról, -ről + dharma -tanítás, azaz "a tanításról" vagy "metatanítás".

A Nyugaton az abhidhammát általában a buddhista pszichológia lényegének tekintik.

Eredete

A théraváda hagyomány szerint

A théraváda buddhizmus szövegmagyarázatai alapján úgy tartják, hogy az abhidhamma nem egy később hozzáadott hagyomány, hanem az Gautama Buddha megvilágosodása után négy héttel keletkezett. Miután három héten át meditált Buddha, eltávolítva a hitetlenség zavaró tényezőjét, derűlátó dévák létrehoztak számára egy gyönyörű ékszerekkel díszített termet, amelyben – a később "magasabb rendű tanítások" néven híressé vált – későbbi tanításokon meditált. Tudata és teste oly mértékben megtisztult, hogy hatszínű sugarat bocsátott ki testéből – kék, sárga, vörös, narancssárga és ennek az ötnek a keveréke. A keverékszín jelentette ezen nemes tulajdonságok egészét. Később elutazott a Trájasztrimsa mennyországba és az ott élő isteni lényeknek tanította az abhidhammát, köztük néhai édesanyjának is, Májának, aki isteni lényként született újjá. A hagyományokban úgy tartják, hogy Buddha a mennyei bhikkhu Száriputta (Száriputta szerzetes) számára összefoglaló tanításokat adott, aki később azokat adta tovább.

Az abhidhammát emiatt tiszta és hígítatlan tanításnak tekintik, amely megértése túl bonyolult volt a Buddha korában élő gyakorlók többsége számára. Ehelyett a Buddha a különböző szuttákban szereplő módszereket tanította, az éppen felmerülő szituációknak megfelelően. Emiatt hasonlóság van az abhidhamma hagyományai és a mahájána buddhizmus között, amely szintén azon az állásponton van, hogy az túl bonyolult volt a Buddha korában élő emberek számára.

A tudósok szerint

A tudósok általánosan egyetértenek abban, hogy az abhidharma Buddha halála után jelent meg az i. e. 3. század környékén. Emiatt a hét abhidhamma művet nem tekintik Buddha szavainak, hanem az ő tanítványainak és egyéb tudósoknak. A kialakulásához a kolostor központok kibővítései, a buddhista szangha (közösség) megnövekedett támogatottsága és az egyéb vallásos csoport külső befolyása vezethetett.

A kánon legutolsó fő részeként az abhidhamma műveinek kacifántos története van. A mahászánghika és egyéb szekták nem fogadták el azt a kánon részeként. Egy másik szekta az Abhidhamma-pitaka részeként ismerte el a teljes Khuddaka-nikáját. Az abhidhamma páli verziója szigorúan théraváda gyűjtemény és kevésbé egyezik a többi buddhista iskola által elfogadott abhidhamma művekkel. A théraváda abhidhamma bizonyos szempontból sokkal inkább vázlatos, mivel a részletekre nem annyira tér ki. Azonban Rupert Gethin szerint ez szándékos volt.

A különböző korai iskolák eltérő abhidhamma filozófiái nem értenek egyet a tanításokban. Ezt az időszakot nevezik 'megosztott buddhizmusnak', az azt megelőző megosztatlan buddhizmussal szemben. A páli kánon legkorábbi szövegei (a Szutta-nipáta, a Dzsátaka mesék bizonyos részei és a Szutta-pitaka első négy nikájája) nem tesz említést az abhidhamma-pitakáról. Szintén nem említették az abhidhammát a Buddha halála után közvetlenül tartott első buddhista tanácskozáson. A zsinatról készült beszámoló megemlíti viszont a vinaját és az öt nikáját (a Szutta-pitaka részei).

L. S. Cousins szerint a szutták következményekkel és folyamatokkal foglalkoznak, míg az abhidhamma eseményeket és történéseket ír le.

Az abhidhamma tanítások és könyvek különböző változatai

Az i. e. 2-3. század és az i. sz. 5. század között számos látszólag egymástól független abhidharma hagyomány keletkezett Indiában. A 7. században a kínai Hszüan-cang zarándok állítólag hét különböző hagyományból származó abhidharma-szövegeket gyűjtött össze. Ezek alapvetően ellentmondanak egymásnak és a különböző vinaják eltéréseinek is köszönhetően történt számos szakadás az egyházi közösségeken (szanghák) belül. Így alakult ki egy erősen fragmentált buddhizmus és 18 korai buddhista iskola.

Időszámításunk kezdete után csupán a szarvásztiváda és a théraváda abhidharmas maradt fenn érintetlenül. Mindkettő hét könyvből áll, amelyhez hozzájött később a száriputra abhidharma. A théraváda abhidharma, az abhidhamma-pitaka (lásd lentebb), páli nyelven íródott, míg a szarvásztiváda abhidharma javarészt kínai nyelven – az (valószínűség szerint szanszkrit) eredeti szövegek elvesztek, bár maradt fent sok szöveg tibeti nyelven is.

Ismeretlen eredetű abhiharma szövegek is maradtak fenn kis számban. Ezek fordításait a kínai buddhista kánon tartalmazza. Ezek a különböző hagyományok hasonlóságot mutatnak, amelyből arra következtetnek, hogy a csoportok között vagy volt valamilyen kommunikáció vagy egy közös korábbi iskolából váltak szét.

Théraváda abhidhamma

Tartalma 

Az Abhidhamma-pitaka a Tipitaka (szanszkrit: Tripitaka) harmadik pitakája (vagy kosara), amely a théraváda iskolához tartozik. Hét könyvet tartalmaz.
 Dhamma-szanganí Az eszmék rendszere
 Vibhanga Elemzés (Részletezés)
 Dhátu-kathá Érzékelemek (Értekezés az elemekről)
 Puggala-pannyatti Személyfogalmak (Jellemtan)
 Kathá-vatthu Vitapontok (szerzője a hagyomány szerint Moggaliputta Tissza)
 Jamaka Párosítások
 Patthána Okviszonyok

A négy oszlop 
A théraváda abhidharma négy oszlopa (a négy nem konvencionális tárgy):
 Csitta — vidzsnyána (tudat, elme)
 Csetasziká — Szankhára (cselekedet, tett, karma)
 Rúpa — (tárgy, anyag, elem)
 Nibbána — (nyugodtság)
A théraváda abhidhamma – a Tipitaka többi részeihez hasonlóan – legelőször szájról szájra hagyományozódott az i. e. 1. századig. Az éhínségek és háborúk következtében a szerzetesek attól tartottak, hogy a kánon bizonyos részei elvesznek, ezért leírták a kánon szövegeit, köztük az abhidhammát is.

Az összes bekerült a páli kánonba, amelyet az i. e. 1. században írtak le legelőször a Srí Lanka-i Alu Vihára templomban. Némely tudós a páli abhidhamma könyveinek megjelenését az i. e. 400 – i. e. 250 közé teszi. Az első könyv volt a legelső és az ötödik volt a legutolsó. Az ezt követő poszt-kanonikus szövegek a következő évszázadokból további magyarázatként szolgáltak az abhidhamma elemzéseihez. Ezek közül a legismertebbek a Viszuddhimagga és az Abhidhammattha-szangaha.

A páli kánon korai nyugati fordítói a legkevésbé izgalmasnak az abhidhamma-pitakát találták a Tipitaka három része közül. Ennek eredményeképpen az abhidhammáról kevés tanulmány készült egészen a 20. század végéig.

A théraváda hagyományon belül is az országtól függően erősen különböző mértékű fontosságot tulajdonítanak az abhidhammának. Az országok közül Burmában helyezik a legnagyobb hangsúlyt az abhidhamma tanulmányozására.

Théraváda szövegmagyarázatok
A kanonikus abhidharma mellett számos szövegmagyarázatot és kézikönyvet készítettek az abhidharma segédleteként. Ezek közül a legismertebbek:
 Viszuddhimagga (írta: Buddhagósza) – átfogó kézikönyv, amely tartalmazza théraváda abhidharma nagy részét
 Abhidhammávatára (Bevezető az abhidharmába – írta: Buddhadatta) – közvetlen bevezető a théraváda abhidharmába
 Abhidhammattha-szangaha (Az abhidhamma témáinak rövid összefoglalója – írta: Anuruddha) – a legtöbbet használt bevezető kézikönyv a kortárs théraváda hagyományban.
 Atthaszáliní (A kiállító – írta: Buddhagósza) – a Dhammaszangani szövegeiben használt fogalmak magyarázatai

Mahászanghika abhidharma
Egyes források szerint a mahászánghika iskola nem fogadta el az abhidharmát a kánon részeként. Például a théraváda Dípavamsza szövegében az szerepel, hogy a mahászanghika szektának nem létezett abhidharmája. Más források szerint azonban a kínai Fa-hszien utazó szerzetes egy kolostorban talált egy mahászanghika abhidharma gyűjteményt a mai Patna, indiai város közelében. Amikor Hszüan-cang ellátogatott egy Dhányakataka nevű településbe, azt írta, hogy a térség szerzetesei a mahászanghika iskolához tartoztak. A település mellett találkozott két mahászanghika bhikkhuval, akikkel együtt tanulmányozták a mahászanghika abhidharmát hónapokon keresztül. A rendelkezésre álló szövegmaradványok és a Nágárdzsunakondában található falfeliratok alapján Joseph Walser arra következtet, hogy néhány mahászanghika szektának kellett lenni abhidharma gyűjteménye, amely feltehetően öt vagy hat könyvet tartalmazhatott.

Dharmaguptaka abhidharma
A Sáriputra Abhidharma-sásztra (舍利弗阿毘曇論 Shèlìfú Āpítán Lùn) (1548) egy teljes abhidharma szöveg, amelyről úgy tartják, hogy a dharmaguptaka szektától való. Ennek a szövegnek az egyetlen teljes változata kínai fordításban létezik. Találtak szanszkrit nyelvű töredékeket is Bámiján tartományban (Afganisztán területén). Ezek jelenleg a Schoyen-gyűjtemény (MS 2375/08) részét képezik. Az előkerült kéziratokról úgy vélik, hogy a mahászanghika Lokottaraváda szekta egyik kolostorának könyvtárához tartoztak.

Szarvásztiváda Abhidharma

Áttekintés 
A théraváda abhidharmához hasonlóan a szarvásztiváda abhidharma is hét könyvből áll. Azonban a két irányzat azonos szövegeinek összevetése után a tudósok nem tartják valószínűnek, hogy az egyik a másikból eredne. A théraváda abhidharmában van például két olyan szöveg (a Kathá-vatthu és a Puggala-pannyatti), amelyet sokan nem tartanak az abhidharma gyűjteménybe valónak.

A szövegek 
A szarvásztiváda abhidharma szövegei következőkből állnak:

 Szangitiparjája ('Beszéd az összegyűjtésről')
 Dharma-szkandha ('Dharmák halmaza')
 Pradzsnyáti-sasztra ('Értekezés a meghatározásokról')
 Dhátukája ('Elemek teste')
 Vidzsnyánakája ('Tudat teste')
 Prakaranapada ('Kifejtés')
 Dzsnyánapraszthána ('Tudás megalapozása')

Vaibhásika szövegek 
A következő szövegeket a Vaibhásika szektához szokták sorolni:

 Mahávibhása ("Nagy kommentár" a Dzsnánaprasthánáról)

A Mahávibhásával kapcsolatban nem állnak rendelkezésre nagy terjedelmű kutatások. A legtöbb ismeretet a nyugati világ részére a részletes Indiai filozófiák enciklopédiája (Encyclopedia of Indian Philosophies, 7. kötet: Abhidharma Buddhism) jelenti.

Egyéb szarvásztiváda szövegek 
A kanonikus szarvásztiváda abhidharma szövegein felül számos szövegmagyarázatot készítettek. Ezek közül a legismertebbek a következők:
 Abhidharma-kosa (A magasabb tudás kincse), írta: Vaszubandhu – jelentős szövegmagyarázat a kínai és a tibeti buddhizmusban.
 Abhidharma-hrdája (Az abhidharma szíve) – írta: Dharmasrí
 Abhidharma-ámrtarasa (A haláltalan íze) – írta: Ghosaka.

Mahájána Jógácsára Abhidharma
A théraváda és szarvásztiváda abhidharma-hagyományai mellett létezik egy harmadik teljes abhidharma elméletrendszer, amelyet a mahájána jógácsára hagyományának bizonyos műveiben dolgoztak ki – legfőképpen a következő szövegmagyarázatokban:

 Abhidharma-szamuccsaja ("Az abhidharma rövid összefoglalása") – írta: Aszanga
 Vidzsnyapti-mátratá-sziddhi avagy Cseng Veisi Lun ("Beszéd a csak-tudat tökéletességéről") – írta: Hszüan-cang – Vaszubandhu szövegmagyarázata a Trimsiká-vidzsnyáptimátratához ("Harminc vers")

A jogácsára abhidharma a szarvásztiváda rendszerre épül, viszont más abhidharma rendszereket is beleépít. Így egy teljesebb abhidharmát mutat be, amely szerint csak a tudat (Vijñapti) egyedül az, ami ténylegesen "valóságos".

A jógácsára iskola kifejlesztett egy abhidharma irodalmat a mahájána irányzat keretein belül.

Kelet-ázsiai és tibeti Abhidharma

Aszanga és Vaszubandhu Abhidharmái
A szanszkrit buddhizmusból származó irányzatoknál, mint például a tibeti, kínai és japán hagyományoknál, a két legfőbb szövegmagyarázat a következő:

 Abhidharma-szamuccsaja (A magasabb rendű tudás rövid összefoglalása) – korai jógácsára mű, amelyet Aszanga írt
 Abhidharma-kosa (A magasabb rendű tudás kincse) – írta: Vaszubandhu.

Mindkét művet a 4-5. századi Indiában írták. A szanszkrit mellett fennmaradt a művek kínai, japán és tibeti fordítása is.

Szatjasziddhi-sásztra
A Szatjasziddhi-sásztra, vagy más néven Tattvasziddhi-sásztra, létező abhidharma szöveg a mahászanghika alá tartozó Bahusrutíja iskolától. Ez a szöveg népszerű volt a kínai buddhizmusban és a kínai buddhista kánon részét képezi. A szerzőről úgy tartják, hogy egy 3. századi Közép-Indiából származó szerzetes volt, akit Harivarman-nak hívtak. Paramártha úgy említi ezt a szöveget, mint amely a hínajána és a mahájána kombinációja. Ezzel egyetért Joseph Walser és Ian Charles Harris is. A Szatjasziddhi-sásztra olyan népszerűségnek örvendett Kínában, hogy egy időben saját iskola is alakult belőle (Szatjasziddhi iskola vagy csengsi conng – 成實宗) 412-ben.

Kapcsolódó szócikkek 
Buddhista szövegek
 Tipitaka
 Abhidhamma-pitaka
 Szutta-pitaka
 Vinaja-pitaka

Buddhista koncepciók
 pratítja-szamutpáda
 Szkandha

Jegyzetek

Források 
 Cox, Collett (2003). "Abidharma", in: Buswell, Robert E. ed. Encyclopedia of Buddhism, New York: Macmillan Reference Lib. ; pp. 1–7.
 Dutt, Nalinaksha (1978). Buddhist Sects in India, Delhi: Motilal Banarsidass
 
 Goleman, Daniel (2004). Destructive Emotions: A Scientific Dialogue with the Dalai Lama. NY: Bantam Dell. 
 Horner, I.B. (1963). The book of discipline Vol. V (Cullavagga), London Luzac
Red Pine (2004). The Heart Sutra: The Womb of the Buddhas, Shoemaker 7 Hoard. 
 Rhys Davids, Caroline A. F. ([1900], 2003). Buddhist Manual of Psychological Ethics, of the Fourth Century B.C., Az eredeti páli nyelvű szöveg fordítása, amelynek a címe Dhamma-Sangaṇi (a jelenségek állapotának rövid összefoglalója). Kessinger Publishing. . Internet Archívum
 Rhys Davids, Caroline A. F. (1914). Buddhist Psychology: An Inquiry into the Analysis and Theory of Mind in Pali Literature, London: G. Bell and Sons.
 Takakusu, J. (1905). "On the Abhidhamma books of the Sarvastivadins", Journal of the Pali Text Society, 67-146. o.
 Trungpa, Chogyam (1975, 2001). Glimpses of Abhidharma: From a Seminar on Buddhist Psychology. Boston, MA: Shambhala Publications.

További olvasmányok 
 Anālayo, Bhikkhu, The Dawn of Abhidharma, Hamburg Buddhist Studies 2, Hamburg: Hamburg University Press, 2014

Magyarul 
láma Anagarika Govinda: A korai buddhista filozófia lélektani attitűdje és annak szisztematikus bemutatása az Abhidhamma hagyománya alapján; ford. Takács László; Orient Press, Budapest, 1992
Dzsamgön Kongtrul Lodrö Tayé: Milliárd világ. Buddhista világkép az abhidharmában, a kálacsakrában és a dzogcsenben; Farkas Lőrinc Imre, Budapest, 2005

További információk 
 Online html könyv – Dhammaszangani (az Abhidhamma első könyve) 
 www.abhidhamma.org – Számos könyv és cikk az Abhidhammával kapcsolatban – Sujin Boriharnwanaket és mások 
 www.abhidhamma.com – Abhidhamma, a buddhista filozófia és pszichológia 
 BuddhaNet – az Abhidhamma leírása 
 BuddhaNet – Abhidhamma cikkek 
 Access to Insight – az Abhidhammáról 
 Az Abhidhammáról szóló ismert könyvek kivonatai
Az abhidharma ( szanszkrit ) vagy abhidhamma ( páli ) ősi ( i . e. századi és azutáni ) buddhista szövegeket jelöl , amelyek részletes leírást adnak a buddhista szútrákban szereplő tanok skolasztikus és tudományos átdolgozásaként . Az abhidharma vázlatos osztályozásai nem tartalmazzák a rendszerbeágyazott filozófiai értekezéseket , csupán összefoglalókat , kivonatokat és rendszerezett listákat . Collett Cox szerint az abhidhammát a szutták tanításához dolgozták ki és csak később alakult át független tanításokká . Nem tisztázott az Abhidharma kifejezés szó szerinti jelentése . Általánosságban két lehetséges magyarázat létezik : abhi – magasabb vagy speciális + dharma- tanítás , filozófia , azaz " magasabb rendű tanítások " abhi – ról , -ről + dharma -tanítás , azaz " a tanításról " vagy " metatanítás " . A Nyugaton az abhidhammát általában a buddhista pszichológia lényegének tekintik . Eredete A théraváda hagyomány szerint A théraváda buddhizmus szövegmagyarázatai alapján úgy tartják , hogy az abhidhamma nem egy később hozzáadott hagyomány , hanem az Gautama Buddha megvilágosodása után négy héttel keletkezett . Miután három héten át meditált Buddha , eltávolítva a hitetlenség zavaró tényezőjét , derűlátó dévák létrehoztak számára egy gyönyörű ékszerekkel díszített termet , amelyben – a később " magasabb rendű tanítások " néven híressé vált – későbbi tanításokon meditált . Tudata és teste oly mértékben megtisztult , hogy hatszínű sugarat bocsátott ki testéből – kék , sárga , vörös , narancssárga és ennek az ötnek a keveréke . A keverékszín jelentette ezen nemes tulajdonságok egészét . Később elutazott a Trájasztrimsa mennyországba és az ott élő isteni lényeknek tanította az abhidhammát , köztük néhai édesanyjának is , Májának , aki isteni lényként született újjá . A hagyományokban úgy tartják , hogy Buddha a mennyei bhikkhu Száriputta ( Száriputta szerzetes ) számára összefoglaló tanításokat adott , aki később azokat adta tovább . Az abhidhammát emiatt tiszta és hígítatlan tanításnak tekintik , amely megértése túl bonyolult volt a Buddha korában élő gyakorlók többsége számára . Ehelyett a Buddha a különböző szuttákban szereplő módszereket tanította , az éppen felmerülő szituációknak megfelelően . Emiatt hasonlóság van az abhidhamma hagyományai és a mahájána buddhizmus között , amely szintén azon az állásponton van , hogy az túl bonyolult volt a Buddha korában élő emberek számára . A tudósok szerint A tudósok általánosan egyetértenek abban , hogy az abhidharma Buddha halála után jelent meg az i . e. század környékén . Emiatt a hét abhidhamma művet nem tekintik Buddha szavainak , hanem az ő tanítványainak és egyéb tudósoknak . A kialakulásához a kolostor központok kibővítései , a buddhista szangha ( közösség ) megnövekedett támogatottsága és az egyéb vallásos csoport külső befolyása vezethetett . A kánon legutolsó fő részeként az abhidhamma műveinek kacifántos története van . A mahászánghika és egyéb szekták nem fogadták el azt a kánon részeként . Egy másik szekta az Abhidhamma-pitaka részeként ismerte el a teljes Khuddaka-nikáját . Az abhidhamma páli verziója szigorúan théraváda gyűjtemény és kevésbé egyezik a többi buddhista iskola által elfogadott abhidhamma művekkel . A théraváda abhidhamma bizonyos szempontból sokkal inkább vázlatos , mivel a részletekre nem annyira tér ki . Azonban Rupert Gethin szerint ez szándékos volt . A különböző korai iskolák eltérő abhidhamma filozófiái nem értenek egyet a tanításokban . Ezt az időszakot nevezik 'megosztott buddhizmusnak' , az azt megelőző megosztatlan buddhizmussal szemben . A páli kánon legkorábbi szövegei ( a Szutta-nipáta , a Dzsátaka mesék bizonyos részei és a Szutta-pitaka első négy nikájája ) nem tesz említést az abhidhamma-pitakáról . Szintén nem említették az abhidhammát a Buddha halála után közvetlenül tartott első buddhista tanácskozáson . A zsinatról készült beszámoló megemlíti viszont a vinaját és az öt nikáját ( a Szutta-pitaka részei ) . L. S. Cousins szerint a szutták következményekkel és folyamatokkal foglalkoznak , míg az abhidhamma eseményeket és történéseket ír le . Az abhidhamma tanítások és könyvek különböző változatai Az i . e. század és az i. sz. század között számos látszólag egymástól független abhidharma hagyomány keletkezett Indiában . A században a kínai Hszüan-cang zarándok állítólag hét különböző hagyományból származó abhidharma-szövegeket gyűjtött össze . Ezek alapvetően ellentmondanak egymásnak és a különböző vinaják eltéréseinek is köszönhetően történt számos szakadás az egyházi közösségeken ( szanghák ) belül . Így alakult ki egy erősen fragmentált buddhizmus éskorai buddhista iskola . Időszámításunk kezdete után csupán a szarvásztiváda és a théraváda abhidharmas maradt fenn érintetlenül . Mindkettő hét könyvből áll , amelyhez hozzájött később a száriputra abhidharma . A théraváda abhidharma , az abhidhamma-pitaka ( lásd lentebb ) , páli nyelven íródott , míg a szarvásztiváda abhidharma javarészt kínai nyelven – az ( valószínűség szerint szanszkrit ) eredeti szövegek elvesztek , bár maradt fent sok szöveg tibeti nyelven is . Ismeretlen eredetű abhiharma szövegek is maradtak fenn kis számban . Ezek fordításait a kínai buddhista kánon tartalmazza . Ezek a különböző hagyományok hasonlóságot mutatnak , amelyből arra következtetnek , hogy a csoportok között vagy volt valamilyen kommunikáció vagy egy közös korábbi iskolából váltak szét . Théraváda abhidhamma Tartalma Az Abhidhamma-pitaka a Tipitaka ( szanszkrit : Tripitaka ) harmadik pitakája ( vagy kosara ) , amely a théraváda iskolához tartozik . Hét könyvet tartalmaz . Dhamma-szanganí Az eszmék rendszere Vibhanga Elemzés ( Részletezés ) Dhátu-kathá Érzékelemek ( Értekezés az elemekről ) Puggala-pannyatti Személyfogalmak ( Jellemtan ) Kathá-vatthu Vitapontok ( szerzője a hagyomány szerint Moggaliputta Tissza ) Jamaka Párosítások Patthána Okviszonyok A négy oszlop A théraváda abhidharma négy oszlopa ( a négy nem konvencionális tárgy ) : Csitta — vidzsnyána ( tudat , elme ) Csetasziká — Szankhára ( cselekedet , tett , karma ) Rúpa — ( tárgy , anyag , elem ) Nibbána — ( nyugodtság ) A théraváda abhidhamma – a Tipitaka többi részeihez hasonlóan – legelőször szájról szájra hagyományozódott az i . e. századig . Az éhínségek és háborúk következtében a szerzetesek attól tartottak , hogy a kánon bizonyos részei elvesznek , ezért leírták a kánon szövegeit , köztük az abhidhammát is . Az összes bekerült a páli kánonba , amelyet az i . e. században írtak le legelőször a Srí Lanka-i Alu Vihára templomban . Némely tudós a páli abhidhamma könyveinek megjelenését az i. e.– i. e.közé teszi . Az első könyv volt a legelső és az ötödik volt a legutolsó . Az ezt követő poszt-kanonikus szövegek a következő évszázadokból további magyarázatként szolgáltak az abhidhamma elemzéseihez . Ezek közül a legismertebbek a Viszuddhimagga és az Abhidhammattha-szangaha . A páli kánon korai nyugati fordítói a legkevésbé izgalmasnak az abhidhamma-pitakát találták a Tipitaka három része közül . Ennek eredményeképpen az abhidhammáról kevés tanulmány készült egészen a század végéig . A théraváda hagyományon belül is az országtól függően erősen különböző mértékű fontosságot tulajdonítanak az abhidhammának . Az országok közül Burmában helyezik a legnagyobb hangsúlyt az abhidhamma tanulmányozására . Théraváda szövegmagyarázatok A kanonikus abhidharma mellett számos szövegmagyarázatot és kézikönyvet készítettek az abhidharma segédleteként . Ezek közül a legismertebbek : Viszuddhimagga ( írta: Buddhagósza ) – átfogó kézikönyv , amely tartalmazza théraváda abhidharma nagy részét Abhidhammávatára ( Bevezető az abhidharmába – írta: Buddhadatta ) – közvetlen bevezető a théraváda abhidharmába Abhidhammattha-szangaha ( Az abhidhamma témáinak rövid összefoglalója – írta : Anuruddha ) – a legtöbbet használt bevezető kézikönyv a kortárs théraváda hagyományban . Atthaszáliní ( A kiállító – írta: Buddhagósza ) – a Dhammaszangani szövegeiben használt fogalmak magyarázatai Mahászanghika abhidharma Egyes források szerint a mahászánghika iskola nem fogadta el az abhidharmát a kánon részeként . Például a théraváda Dípavamsza szövegében az szerepel , hogy a mahászanghika szektának nem létezett abhidharmája . Más források szerint azonban a kínai Fa-hszien utazó szerzetes egy kolostorban talált egy mahászanghika abhidharma gyűjteményt a mai Patna , indiai város közelében . Amikor Hszüan-cang ellátogatott egy Dhányakataka nevű településbe , azt írta , hogy a térség szerzetesei a mahászanghika iskolához tartoztak . A település mellett találkozott két mahászanghika bhikkhuval , akikkel együtt tanulmányozták a mahászanghika abhidharmát hónapokon keresztül . A rendelkezésre álló szövegmaradványok és a Nágárdzsunakondában található falfeliratok alapján Joseph Walser arra következtet , hogy néhány mahászanghika szektának kellett lenni abhidharma gyűjteménye , amely feltehetően öt vagy hat könyvet tartalmazhatott . Dharmaguptaka abhidharma A Sáriputra Abhidharma-sásztra ( 舍利弗阿毘曇論 Shèlìfú Āpítán Lùn) egy teljes abhidharma szöveg , amelyről úgy tartják , hogy a dharmaguptaka szektától való . Ennek a szövegnek az egyetlen teljes változata kínai fordításban létezik . Találtak szanszkrit nyelvű töredékeket is Bámiján tartományban ( Afganisztán területén ) . Ezek jelenleg a Schoyen-gyűjtemény ( MS08 ) részét képezik . Az előkerült kéziratokról úgy vélik , hogy a mahászanghika Lokottaraváda szekta egyik kolostorának könyvtárához tartoztak . Szarvásztiváda Abhidharma Áttekintés A théraváda abhidharmához hasonlóan a szarvásztiváda abhidharma is hét könyvből áll . Azonban a két irányzat azonos szövegeinek összevetése után a tudósok nem tartják valószínűnek , hogy az egyik a másikból eredne . A théraváda abhidharmában van például két olyan szöveg ( a Kathá-vatthu és a Puggala-pannyatti ) , amelyet sokan nem tartanak az abhidharma gyűjteménybe valónak . A szövegek A szarvásztiváda abhidharma szövegei következőkből állnak : Szangitiparjája ( 'Beszéd az összegyűjtésről' ) Dharma-szkandha ( 'Dharmák halmaza' ) Pradzsnyáti-sasztra ( 'Értekezés a meghatározásokról' ) Dhátukája ( 'Elemek teste' ) Vidzsnyánakája ( 'Tudat teste' ) Prakaranapada ( 'Kifejtés' ) Dzsnyánapraszthána ( 'Tudás megalapozása' ) Vaibhásika szövegek A következő szövegeket a Vaibhásika szektához szokták sorolni : Mahávibhása ( " Nagy kommentár " a Dzsnánaprasthánáról ) A Mahávibhásával kapcsolatban nem állnak rendelkezésre nagy terjedelmű kutatások . A legtöbb ismeretet a nyugati világ részére a részletes Indiai filozófiák enciklopédiája ( Encyclopedia of Indian Philosophies , kötet : Abhidharma Buddhism ) jelenti . Egyéb szarvásztiváda szövegek A kanonikus szarvásztiváda abhidharma szövegein felül számos szövegmagyarázatot készítettek . Ezek közül a legismertebbek a következők : Abhidharma-kosa ( A magasabb tudás kincse ) , írta : Vaszubandhu – jelentős szövegmagyarázat a kínai és a tibeti buddhizmusban . Abhidharma-hrdája ( Az abhidharma szíve ) – írta : Dharmasrí Abhidharma-ámrtarasa ( A haláltalan íze ) – írta : Ghosaka . Mahájána Jógácsára Abhidharma A théraváda és szarvásztiváda abhidharma-hagyományai mellett létezik egy harmadik teljes abhidharma elméletrendszer , amelyet a mahájána jógácsára hagyományának bizonyos műveiben dolgoztak ki – legfőképpen a következő szövegmagyarázatokban : Abhidharma-szamuccsaja ( " Az abhidharma rövid összefoglalása " ) – írta : Aszanga Vidzsnyapti-mátratá-sziddhi avagy Cseng Veisi Lun ( "Beszéd a csak-tudat tökéletességéről " ) – írta : Hszüan-cang – Vaszubandhu szövegmagyarázata a Trimsiká-vidzsnyáptimátratához ( " Harminc vers " ) A jogácsára abhidharma a szarvásztiváda rendszerre épül , viszont más abhidharma rendszereket is beleépít . Így egy teljesebb abhidharmát mutat be , amely szerint csak a tudat ( Vijñapti ) egyedül az , ami ténylegesen " valóságos " . A jógácsára iskola kifejlesztett egy abhidharma irodalmat a mahájána irányzat keretein belül . Kelet-ázsiai és tibeti Abhidharma Aszanga és Vaszubandhu Abhidharmái A szanszkrit buddhizmusból származó irányzatoknál , mint például a tibeti , kínai és japán hagyományoknál , a két legfőbb szövegmagyarázat a következő : Abhidharma-szamuccsaja ( A magasabb rendű tudás rövid összefoglalása ) – korai jógácsára mű , amelyet Aszanga írt Abhidharma-kosa ( A magasabb rendű tudás kincse ) – írta : Vaszubandhu . Mindkét művet a századi Indiában írták . A szanszkrit mellett fennmaradt a művek kínai , japán és tibeti fordítása is . Szatjasziddhi-sásztra A Szatjasziddhi-sásztra , vagy más néven Tattvasziddhi-sásztra , létező abhidharma szöveg a mahászanghika alá tartozó Bahusrutíja iskolától . Ez a szöveg népszerű volt a kínai buddhizmusban és a kínai buddhista kánon részét képezi . A szerzőről úgy tartják , hogy egy századi Közép-Indiából származó szerzetes volt , akit Harivarman-nak hívtak . Paramártha úgy említi ezt a szöveget , mint amely a hínajána és a mahájána kombinációja . Ezzel egyetért Joseph Walser és Ian Charles Harris is . A Szatjasziddhi-sásztra olyan népszerűségnek örvendett Kínában , hogy egy időben saját iskola is alakult belőle ( Szatjasziddhi iskola vagy csengsi conng – 成實宗) ben . Kapcsolódó szócikkek Buddhista szövegek Tipitaka Abhidhamma-pitaka Szutta-pitaka Vinaja-pitaka Buddhista koncepciók pratítja-szamutpáda Szkandha Jegyzetek Források Cox , Collett " Abidharma " , in : Buswell , Robert E. ed . Encyclopedia of Buddhism , New York : Macmillan Reference Lib . ; pp. 1–7. Dutt , Nalinaksha Buddhist Sects in India , Delhi : Motilal Banarsidass Goleman , Daniel Destructive Emotions : A Scientific Dialogue with the Dalai Lama . NY: Bantam Dell . Horner , I.B . The book of discipline Vol. V ( Cullavagga ) , London Luzac Red Pine The Heart Sutra : The Womb of the Buddhas , ShoemakerHoard . Rhys Davids , Caroline A . F. ( [ 1900 ] , Buddhist Manual of Psychological Ethics , of the Fourth Century B.C. , Az eredeti páli nyelvű szöveg fordítása , amelynek a címe Dhamma-Sangaṇi ( a jelenségek állapotának rövid összefoglalója ) . Kessinger Publishing. \ . Internet Archívum Rhys Davids , Caroline A . F. Buddhist Psychology : An Inquiry into the Analysis and Theory of Mind in Pali Literature , London : G. Bell and Sons . Takakusu , J. " On the Abhidhamma books of the Sarvastivadins " , Journal of the Pali Text Society , o . Trungpa , Chogyam Glimpses of Abhidharma : From a Seminar on Buddhist Psychology . Boston , MA : Shambhala Publications . További olvasmányok Anālayo, Bhikkhu , The Dawn of Abhidharma , Hamburg Buddhist Studies Hamburg : Hamburg University Press , Magyarul láma Anagarika Govinda : A korai buddhista filozófia lélektani attitűdje és annak szisztematikus bemutatása az Abhidhamma hagyománya alapján ; ford . Takács László ; Orient Press, Budapest , Dzsamgön Kongtrul Lodrö Tayé : Milliárd világ . Buddhista világkép az abhidharmában , a kálacsakrában és a dzogcsenben ; Farkas Lőrinc Imre, Budapest , További információk Online html könyv – Dhammaszangani ( az Abhidhamma első könyve ) www.abhidhamma.org – Számos könyv és cikk az Abhidhammával kapcsolatban – Sujin Boriharnwanaket és mások www.abhidhamma.com – Abhidhamma , a buddhista filozófia és pszichológia BuddhaNet – az Abhidhamma leírása BuddhaNet – Abhidhamma cikkek Access to Insight – az Abhidhammáról Az Abhidhammáról szóló ismert könyvek kivonatai