Ivan Mažuranić
Ivan Mažuranić, magyarosan: Mazsuranics Iván (Novi Vinodolski, 1814. augusztus 11. – Zágráb, 1890. augusztus 4.) horvát költő és államférfi.

Életútja

Szegény földműves szülők gyermeke. Gimnáziumi tanulmányait Fiuméban, a filozófiát pedig Szombathelyen végezte, ahol magyarul is megtanult. Ezután 1836-tól a zágrábi akadémián elvégezte a jogot és 1840-ben letette az ügyvédi vizsgát. 1841 és 1848 között Károlyvárosban árvákatyja, majd mint ügyvéd működött. 

1848-ban horvát országgyülési képviselő lett. Kora ifjúságában már hivatást érzett magában a költészet iránt és a Horvátországban akkoriban fölébredt nemzetiségi, délszláv és illír irányú mozgalmak az ő költészetét is megihlették. A híres és hírhedt Ljudevit Gaj, az illirista agitátor, a maga körébe vonta őt. 1848-ban egy röpiratot írt: Hrvati magjarom (A horvátok a magyaroknak) címmel, melyben a horvátok politikai törekvése és követelései mellett lándzsát törve, elmés apológiát írt a szabadság, egyenlőség és testvériség mellett. 

Ezentúl a politika foglalta el egész szellemét. A Slavjanski jug (Szláv délvidék) című politikai lapban számos, szónoki hévvel és államférfiúi fölfogással írott politikai cikke jelent meg. 1850-ben főállamügyésznek hívták meg Zágrábba, e hivatalát 1860 decemberéig viselte, amikor a horvát udvari dikasztérium elnökévé és 1861-ben horvát udvari kancellárrá nevezték ki. Ezen méltóságot 1865. november 1-ig viselte, amikor az új fordulat őt is leszorította az államszolgálat teréről. Nyugdíjba vonult, de folyvást tevékeny részt vett a horvát országgyűlésen; mint a nemzeti párt tagja és a középpárt egyik fejét az országgyűlés elnökévé választották. Mint az országos küldöttség tagja és horvát részről elnöke, élénk részt vett az országgyűlési munkálatokban. 

1873-ban Horvát-, Szlavón- és Dalmátországok bánjává nevezték ki és 1880. február 21-ig viselte ezt a tisztséget. Élete utolsó éveiben visszavonultan élt és csillagászattal foglalkozott.

Munkássága

Mažuranić nem sokat írt, egy pár kisebb költeményen kivül mindössze csak egy eposzt, de ez az egy hősköltemény a horvát irodalom legkiválóbb remekműve. Címe: Smrt Smail-age Cengijića (Szmail-aga Csengics halála, megjelent először 1844-ben, később még többször; magyarra Margalits Ede fordította). E költemény, melyet már több idegen nyelvre lefordítottak, egymaga elégséges arra, hogy szerzőjének nemcsak a horvát, hanem a világirodalomban is halhatatlan helyet biztosítson. Ivan Gundulić (Shakespeare kortársa) Osmanja című 20 énekre terjedő eposzának kiegészítésével (a hiányzó 14. és 15. ének megírásával) maradandó emléket vívott ki magának. 

A Gáj által szerkesztett Narodne Novine (Nemzeti Hírlap) melléklapjában, a Danicában (Hajnalcsillag) adta ki 1835-ben Primorac Danici (A tengerpartvidéki a Danicanak) című ódáját és 1838-39-ben hazafias költéményeinek ciklusát: Vjekovi illirije (Illíria századai); a Slavjanski jug (Szláv délvidék) című lapba 1848-ban több politikai cikket írt.

Művei

 Njemačko-ilirski slovar / Deutsch-illirisches Wörterbuch (Német-illír szótár, 1842, Uzarevics J.-vel együtt
 Smrt Smail-age Čengića (Szmail-aga Csengics halála, eposz, Zágráb, 1844) 
 Hervati Magjarom (A horvátok a magyaroknak. Felelet az 1848. márciusi és áprilisi magyar hirdetményekre. Röpirat, Zágráb, 1848)
 Pjesme (versek, kiadta Vladimir Mažuranić. Zagráb, 1895)
Mazsuranics Iván: Csengics Szmail aga halála. Költői elbeszélés; ford. Margalics Ede; Franklin, Bp., 1896 (Olcsó könyvtár)
 Izabrani politički spisi (Válogatott politikai írások, kiadta Dragutin Pavličević. Zágráb, 1999)

Jegyzetek

Források
 
  On-line elérés (Mazsuranics Iván címszó alatt)
 Csengics Szmail aga halála. Költői elbeszélés. Irta Mazsuranics Iván. Horvátból fordította Margalics Ede. Budapest. Franklin-Társulat Magyar Irod. Intézet és Könyvnyomda. 1896. 3-9. old. (életrajzi rész)

Horvát költők, írók
1814-ben született személyek
1890-ben elhunyt személyek
Horvát bánok
Horvát nyelvészek
Horvát jogászok
Lexikográfusok
Ivan Mažuranić , magyarosan : Mazsuranics Iván ( Novi Vinodolski , augusztus – Zágráb , augusztus ) horvát költő és államférfi . Életútja Szegény földműves szülők gyermeke . Gimnáziumi tanulmányait Fiuméban , a filozófiát pedig Szombathelyen végezte , ahol magyarul is megtanult . Ezutántól a zágrábi akadémián elvégezte a jogot ésben letette az ügyvédi vizsgát.ésközött Károlyvárosban árvákatyja , majd mint ügyvéd működött . 1848-ban horvát országgyülési képviselő lett . Kora ifjúságában már hivatást érzett magában a költészet iránt és a Horvátországban akkoriban fölébredt nemzetiségi , délszláv és illír irányú mozgalmak az ő költészetét is megihlették . A híres és hírhedt Ljudevit Gaj , az illirista agitátor , a maga körébe vonta őt. ban egy röpiratot írt : Hrvati magjarom ( A horvátok a magyaroknak ) címmel , melyben a horvátok politikai törekvése és követelései mellett lándzsát törve , elmés apológiát írt a szabadság , egyenlőség és testvériség mellett . Ezentúl a politika foglalta el egész szellemét . A Slavjanski jug ( Szláv délvidék ) című politikai lapban számos , szónoki hévvel és államférfiúi fölfogással írott politikai cikke jelent meg.ben főállamügyésznek hívták meg Zágrábba , e hivatalátdecemberéig viselte , amikor a horvát udvari dikasztérium elnökévé ésben horvát udvari kancellárrá nevezték ki . Ezen méltóságot novemberig viselte , amikor az új fordulat őt is leszorította az államszolgálat teréről . Nyugdíjba vonult , de folyvást tevékeny részt vett a horvát országgyűlésen ; mint a nemzeti párt tagja és a középpárt egyik fejét az országgyűlés elnökévé választották . Mint az országos küldöttség tagja és horvát részről elnöke , élénk részt vett az országgyűlési munkálatokban . 1873-ban Horvát- , Szlavón- és Dalmátországok bánjává nevezték ki és februárig viselte ezt a tisztséget . Élete utolsó éveiben visszavonultan élt és csillagászattal foglalkozott . Munkássága Mažuranić nem sokat írt , egy pár kisebb költeményen kivül mindössze csak egy eposzt , de ez az egy hősköltemény a horvát irodalom legkiválóbb remekműve . Címe : Smrt Smail-age Cengijića ( Szmail-aga Csengics halála , megjelent előszörben , később még többször ; magyarra Margalits Ede fordította ) . E költemény , melyet már több idegen nyelvre lefordítottak , egymaga elégséges arra , hogy szerzőjének nemcsak a horvát , hanem a világirodalomban is halhatatlan helyet biztosítson . Ivan Gundulić ( Shakespeare kortársa ) Osmanja címűénekre terjedő eposzának kiegészítésével ( a hiányzó és ének megírásával ) maradandó emléket vívott ki magának . A Gáj által szerkesztett Narodne Novine ( Nemzeti Hírlap ) melléklapjában , a Danicában ( Hajnalcsillag ) adta kiben Primorac Danici ( A tengerpartvidéki a Danicanak ) című ódáját ésben hazafias költéményeinek ciklusát : Vjekovi illirije ( Illíria századai ) ; a Slavjanski jug ( Szláv délvidék ) című lapbaban több politikai cikket írt . Művei Njemačko-ilirski slovar / Deutsch-illirisches Wörterbuch ( Német-illír szótár , Uzarevics J.-vel együtt Smrt Smail-age Čengića ( Szmail-aga Csengics halála , eposz , Zágráb , Hervati Magjarom ( A horvátok a magyaroknak . Felelet az márciusi és áprilisi magyar hirdetményekre . Röpirat , Zágráb , Pjesme ( versek , kiadta Vladimir Mažuranić . Zagráb , Mazsuranics Iván : Csengics Szmail aga halála . Költői elbeszélés ; ford . Margalics Ede ; Franklin, Bp. ,( Olcsó könyvtár ) Izabrani politički spisi ( Válogatott politikai írások , kiadta Dragutin Pavličević . Zágráb , Jegyzetek Források On-line elérés ( Mazsuranics Iván címszó alatt ) Csengics Szmail aga halála . Költői elbeszélés . Irta Mazsuranics Iván . Horvátból fordította Margalics Ede . Budapest . Franklin-Társulat Magyar Irod . Intézet és Könyvnyomda. old. ( életrajzi rész ) Horvát költők , írók 1814-ben született személyek 1890-ben elhunyt személyek Horvát bánok Horvát nyelvészek Horvát jogászok Lexikográfusok