Sharpeville-i hatok
A sharpeville-i hatok – Mojalefa Sefatsa, Theresa Ramashamola, Reid Mokoena, Oupa Diniso, Duma Khumalo és Francis Don Mokhesi – dél-afrikai fekete tüntetők voltak, akiket 1984-ben halálra ítéltek Sharpville település polgármester-helyettesének meggyilkolásáért. A nemzetközi felháborodás hatására az ítéletet hosszú börtönbüntetésre módosították. Az érintettek az apartheid rendszer bukása után szabadulhattak.

A tüntetés és az ítélet 
1984. szeptember 3-án a sharpeville-i feketék tiltakozó menete erőszakba csapott: a tömegből többen kövekkel dobálták meg Kuzwayo Jacob Dlamini polgármester-helyettes házát, aki fegyverrel válaszolt. Az ezt követő zavargásokban Dlamini életét vesztette. A hat tüntetőt a következő hónapokban őrizetbe vették, bíróság elé állították, amely kötél általi halálra ítélte őket 1985. december 12-én Christian Mokubungot és Gideon Mokonét nyolc-nyolc év börtönbüntetésre ítélték. Valamennyiüket Prakash Diar ügyvéd képviselte.

Az ítélet széles körű nemzetközi tiltakozást váltott ki, mivel azt az apartheiddel szemben álló közösség jogtalannak és rasszistának tekintette. A dél-afrikai bírósági döntést a 610. és 615. határozatában elítélte a biztonsági tanács is. Az ügyben a dél-afrikai jogászszakma is megosztott volt: a The Star című újság 11 jogászprofesszort kérdezett meg, közülük csak öten értettek egyet az ítélettel.

A hat halálra ítélt közül csak négyen fellebbeztek. A fellebbviteli bíróság 1988 júniusában elutasította a fellebbezéseket. Végül a nemzetközi nyomás hatására mind a hat halálos ítéletet 18 és 25 év közötti börtönbüntetésre változtatta Pieter Willem Botha elnök.

Az apartheid bukása után, 1991. július 10-én először Diniso és Khumalo szabadult a börtönből, őket december 13-án Ramashamola és Mokoena, majd 1992. szeptember 26-án Mokhesi és Sefatsa követte.

Fordítás

Jegyzetek 

Dél-afrikai apartheid
A sharpeville-i hatok – Mojalefa Sefatsa , Theresa Ramashamola , Reid Mokoena , Oupa Diniso , Duma Khumalo és Francis Don Mokhesi – dél-afrikai fekete tüntetők voltak , akiketben halálra ítéltek Sharpville település polgármester-helyettesének meggyilkolásáért . A nemzetközi felháborodás hatására az ítéletet hosszú börtönbüntetésre módosították . Az érintettek az apartheid rendszer bukása után szabadulhattak . A tüntetés és az ítélet 1984. szeptemberán a sharpeville-i feketék tiltakozó menete erőszakba csapott : a tömegből többen kövekkel dobálták meg Kuzwayo Jacob Dlamini polgármester-helyettes házát , aki fegyverrel válaszolt . Az ezt követő zavargásokban Dlamini életét vesztette . A hat tüntetőt a következő hónapokban őrizetbe vették , bíróság elé állították , amely kötél általi halálra ítélte őket decemberén Christian Mokubungot és Gideon Mokonét nyolc-nyolc év börtönbüntetésre ítélték . Valamennyiüket Prakash Diar ügyvéd képviselte . Az ítélet széles körű nemzetközi tiltakozást váltott ki , mivel azt az apartheiddel szemben álló közösség jogtalannak és rasszistának tekintette . A dél-afrikai bírósági döntést a és határozatában elítélte a biztonsági tanács is . Az ügyben a dél-afrikai jogászszakma is megosztott volt : a The Star című újságjogászprofesszort kérdezett meg , közülük csak öten értettek egyet az ítélettel . A hat halálra ítélt közül csak négyen fellebbeztek . A fellebbviteli bíróságjúniusában elutasította a fellebbezéseket . Végül a nemzetközi nyomás hatására mind a hat halálos ítéletetésév közötti börtönbüntetésre változtatta Pieter Willem Botha elnök . Az apartheid bukása után , júliusén először Diniso és Khumalo szabadult a börtönből , őket decemberán Ramashamola és Mokoena , majd szeptemberán Mokhesi és Sefatsa követte . Fordítás Jegyzetek Dél-afrikai apartheid