Az Ausztrál Államszövetség történelme
Az Ausztrál Államszövetség történelme Ausztrália területének és népének, valamint a már korábban is az ausztrál kontinensen élő őslakosoknak és a gyarmati társadalmaknak a történelmére utal. Az ausztrál őslakosok Ausztrália szárazföldi részére a tengeren keresztül, Délkelet-Ázsia szigetvilágából érkeztek 40–70 ezer évvel ezelőtt. Az őslakosok által kialakított művészeti, zenei és spirituális hagyományok az emberi történelem legrégebben fennmaradt hagyományai közé tartoznak.

1606-ban a holland hajós, Willem Janszoon volt az első európai, akiről ismert, hogy partra szállt Ausztráliában. A 17. században közel harminc további holland tengerész tett felfedező utakat a nyugati és déli parton, ezért a földrészt Új-Hollandiának nevezték el. Legkésőbb 1720-tól Ausztrália északi részén makassari kereskedők tengeriuborkát vásároltak az őslakosoktól. További európai felfedezők érkeztek, majd 1770-ben James Cook hadnagy Ausztrália keleti partját a térképen brit területként jelölve kedvező képet adott a Botany-öböl környékéről (a mai Sydney Új-Dél-Wales államban) induló gyarmatosítás lehetőségeiről.

A brit hajókból álló Első Flotta 1788 januárjában érkezett a Botany-öbölbe, hogy ott Ausztrália szárazföldi részén első gyarmatként büntetőgyarmatot hozzon létre. A következő száz évben a britek több gyarmatot is alapítottak a kontinensen, és az európai felfedezők a belső területekre is behatoltak. Az ausztrál őslakosokat megtizedelték és nagyban meggyengítették az európaiak által magukkal hozott betegségek, valamint az ebben az időszakban a gyarmatosítókkal vívott harcok.

Az aranylázak és a mezőgazdaság révén fejlődésnek indult a gazdaság. A 19. század közepétől a hat brit gyarmaton autonóm parlamentáris demokráciák alakultak ki. A gyarmatok 1901-ben népszavazáson döntöttek az egyesülés és az Ausztrál Államszövetség létrehozása mellett, amivel megszületett a modern Ausztrália. A két világháborúban Ausztrália a britek oldalán harcolt, és a második világháború alatt a Japán Birodalom fenyegetésének hatására az Amerikai Egyesült Államok szövetségesévé vált. Egyre intenzívebb kereskedelmet folytatott Ázsiával, illetve a háborút követő bevándorlási programnak köszönhetően több mint 200 országból összesen 6,5 millió bevándorló érkezett Ausztráliába. A népesség 2014-ben már meghaladta a 23 milliót, miközben Ausztrália a világ 12. legnagyobb gazdaságává vált.

Őslakosok 
Az angolszász gyarmatosítók előtt a kontinensen csak bennszülöttek éltek. Sorsuk számos rokon vonást mutat az észak-amerikai indián népek golgotájával.
A 18. századig e szinte teljesen lakatlan földrész Terra Australis Incognita-ként élt az európaiak gondolkodásában; egy kontinens ismeretlen határokkal. A kor térképészei Déli Földnek hívták. Ausztráliát ekkor már mintegy 40 000 éve lakták a bennszülöttek. Az őslakosok a feltevések szerint Délkelet-Ázsiából, a mai Indonézia szigetei felől érkeztek. A legújabb antropológiai kutatások szerint Ausztráliában vívták az első csatát a Földön, mint ahogy gondolatait is itt rögzítette először az ember.
A bennszülöttek kultúrájának minden része a nomád életmódról tanúskodik. A mítoszok szerint őseik óriás kenguruk voltak (vagy kígyók, emuk), akik dalaikkal alkották meg a tájat, adtak életet a növényeknek, állatoknak, embereknek. A teremtés után eggyé váltak a Földdel (totemek tisztelete innen ered). A bumerángot kb. 10 000 évvel ezelőtt találták fel az őslakosok, de csak néhány középső sivatagos területen használták, kisebb állatok elejtésére.

Ausztrália felfedezése, gyarmatosítás 

A 15. században a kínai Cseng Ho admirális több felfedező utazást tett az Indiai-óceánon, de csak a szomáliai Mogadishuig jutott el. A kínaiakat az Indiai-óceánon a portugálok és a spanyolok követték, amikor a 16. században valószínűleg elérték Ausztrália északi partjait.
1602-ben megalapították a Holland Kelet-indiai Társaságot és kereskedelmi állomásokat alakítottak ki.
A holland Willem Jansz volt az első európai, aki partra szállt a kontinensen, 1606-ban. A földrészt Új-Hollandiának nevezték el.
1607-ben a spanyol Luis Vaez de Torres hajózott végig először a később róla elnevezett szoroson, mely Új-Guineát és a York-fokot kötötte össze.

1642-ben a holland Abel Tasman elérte a mai Tasmaniát, felfedezte Új-Zélandot.

A 17. század folyamán a hollandok feltérképezték az általuk Új-Hollandiának nevezett Nyugat- és Észak-Ausztrália partvonalát, de letelepedési szándékot nem mutattak.
1770-ben James Cook végighajózott és feltérképezte a keleti partvonalat, melyet Új-Dél-Wales-nek nevezett és III. György király utasítására brit fennhatóság alá vonta azt 1770. augusztus 22-én.

Az amerikai függetlenségi háborúban az angolok elvesztették újvilági gyarmataikat. Minthogy ezért fegyenctelepek nélkül maradtak, figyelmük Ausztrália felé fordult.
1788-ban Arthur Phillip kapitány 11 hajóból álló flottája 1788. január 18-20. között érkezett a mai Sydney déli külvárosai, a nemzetközi repülőtér és kereskedelmi kikötő környékén található Botany-öbölbe, mintegy 1350 emberrel, katonákkal, fegyencekkel és hivatalnokokkal a fedélzeten. Hamarosan rátaláltak azonban a jóval védettebb és letelepedésre alkalmasabb Port Jackson öbölre, a mai Sydney Harbourra, amely a mai világváros alapításának is tekinthető. Az első fehér település a brit belügyminiszter tiszteletére Sydney Cove-nak nevezett városnegyed a világhírű Operaház épületének helyén 1788. január 26-án (Ausztrália nap) az Egyesült Királyság fegyencgyarmataként alapíttatott.
A második flotta, melyet gyakran a „halál flottájaként” is emlegettek (278 elítélt vesztette életét a hónapokig tartó út során az első flotta 48 halálos áldozatával szemben és a túlélők is komoly betegen szálltak partra) érkezése 1790-ben életmentő ellátmánnyal megrakva érkezett. Habár az első civil telepesek már 1793-ban megérkeztek, 1823-ig Új-Dél-Wales fegyenctelepként működött, főként fegyencek, katonák, matrózok és azok családjai által népesítve be a kolóniát.

Hamarosan megjelentek a bordélyok, a Bengáliából importált rum és az első gyilkosságokat is elkövették. A rendteremtésre London 1805-ben William Bligh-t küldte a gyarmatra. 1808-ban a gyarmat fellázadt ellene, ahogy annak idején a Bounty is. Utódja, Lachlan Mecquarie által végrehajtott reformok a szabad telepedők számára is vonzóvá tette Ausztráliát. Házakat, közműveket építettek és megnyílt az első bank is. Sydney tíz év alatt várossá lett.
1813-ban kelt át egy expedíció a Kék-hegységen (a Nagy-Vízválasztó-hegység) és pillantotta meg a mögötte elterülő sivatagot.
1817-ben elfogadták Matthew Flinders javaslatát, hogy a földrészt Új-Hollandia helyett Ausztráliának nevezzék.

A bennszülöttek fegyveres ellenállása rendszerint lemészárlásukkal végződött. 1856-ban született az első törvény a victoriai bennszülöttek védelmére, de ekkor már csak 50 000 őslakos élt a kontinensen.

Van Diemen’s Land, a mai Tasmania első települése 1803-ban jött létre és 1825-től önálló kolóniaként működött. Az Egyesült Királyság 1829-ben jelentette be igényét és fennhatóságát Nyugat-Ausztrália iránt, majd Új-Dél-Wales tartományától leválasztva 1836-ban Dél-Ausztrália, 1851-ben Viktória, 1859-ben Queensland és 1863-ban a független és szabad (azaz nem fegyenctelep) Dél-Ausztrália tartományaként az Északi terület tartományát hívta életre. Viktória és Nyugat-Ausztrália szintén szabad tartományként alapíttatott, később azonban befogadott fegyenceket, akiket az anyaország egészen 1864-ig deportált a kontinensre. Ugyan a földrész nagy része sokáig felfedezetlen maradt 1826-ban vagy 29-ben  Nagy-Britannia bejelentette egyeduralmát.

A brit korona 1823-as törvényével (New-South-Wales Act) életre hívta a Legfelsőbb Bíróságot és a Törvénykezési Tanácsot – gyakorlatilag felelős parlamentet. Ezen lépésekkel kívánta a korona bevezetni az angol polgári törvénykezést és rendet. Földkérdésekkel azonban egészen az 1830-as évekig nem foglalkoztak. Eleinte a felfedezők és bennszülöttek kapcsolata békés volt, alapvetően élelem, víz, szerszámok, ruhák és egyéb termékek cserekereskedelmében merült ki. Ez a viszony azonban hamarosan romlani kezdett, amint az őslakosok ráeszméltek, hogy a föld és annak kincsei – amely a megélhetésüket biztosította – veszélybe került. Konfliktusokkal tűzdelt évtizedek után 1835-ben született két megállapodás a gyarmatosítok és az Aboriginal Kulin törzs között 600 ezer hold „megvásárlásáról” Melbourne környékén. Ez és ehhez hasonló ügyletek hatására Sir Richard Bourke, Új-Dél-Wales kormányzója nyilatkozatban jelentette ki, hogy a brit korona képviselőinek érkezése előtt Ausztrália földje senkinek tulajdonát nem képezte. A kérdés ezen irányú megközelítése egészen 1992-ig, a Mabo-ügy esetéig gyakorlatban volt.

Az iparosodás kezdetei, az aranyláz 
1851-ben Melbourne közelében aranyat találtak, pár hónappal később pedig Victoriában, Új-Dél Wales-ben és a Nagy-Vízválasztó-hegységben. Kitört az aranyláz.
Az aranyat keresők falvakat hoztak létre a kontinens belsejében, a Darling és a Murray folyó mentén. Melbourne-ből nagyvárost teremtett az arany, szállodákkal, színházzal, bankokkal és közvilágítással.
Több helyen találtak ezüstöt, rezet, cinket, melynek ipari mértékű bányászata a gazdaság forrása lett. 1854-ben a ballarati bányászok létrehoztak egy Reformligát, hogy tiltakozzanak a bányászati adó mértéke és a beszedés embertelensége miatt. Gátat építettek, és fegyverrel védték magukat. 30 bányász és 5 katona esett el a félórás ütközetben, ami végül is felgyorsította a reformokat. Az Eureka-gátnál lezajlott csata fontos epizódja lett az ausztrál történelemnek és folklórnak, amely nagyra tartja a bajtársiasságot és a természeti erőkkel dacoló férfiasságot.

Távíróállomásokat állítottak fel, melyek – Szingapúron át – kapcsolatban álltak Londonnal. A központi távíróállomás, a Telegraph Station Ausztrália közepén épült és lett egy város, Alice Springs magja.

A legendás útonálló, Ned Kelly, az ausztrál folklór központi figurája lett. 1868-tól Anglia már nem deportált elítélteket Ausztráliába, a kontinens öt gyarmata egyre inkább szabad országként kezdte életét élni.

Önállósága 
1901-ben Ausztrália, mint szabad államok szövetsége, a Brit Nemzetközösség tagja lett.
Ám a szabadságot a „Fehér Ausztráliában” hívők gondolták csak természetesnek: a faji megkülönböztetés törvény által védett irányelv lett, amikor 1901-ben az ázsiaiak bevándorlását lehetetlenné tévő törvény megszületett.

Queenslandben olajat találtak, továbbá hatalmas vasérc- és bauxit-, ón-, urán-, kvarc- és kőszénlelőhelyeket fedeztek fel; Dél-Ausztráliában a világ legnagyobb opálmezőjére bukkantak.

Átmenetileg Melbourne lett a főváros, de hogy véget vessenek a Sydney-vel való rivalizálásnak, az állam megvásárolta a leendő ausztrál fővárosi területet, és Walter Burley Griffin amerikai építészt megbízta Canberra felépítésével.

1914-ben Nagy-Britanniával együtt Ausztrália is hadat üzent Németországnak.
A nemzet a tűzkeresztségen a törökországi Gallipolinál esett át. Gallipoliból nemzeti legenda lett, Peter Weir a legnagyobb ausztrál filmrendező filmet is szentelt neki. A gallipoli csata után is még számos ütközetben tanújelét adták az ausztrál katonák bátorságuknak a törökök és a németek ellen.

1927-ben a parlament első ízben ülésezett az új fővárosban, Canberrában.

1941-ben Ausztrália hadat üzent Japánnak, amely a kontinens elfoglalására készült és Darwint bombázta. Az ausztrál hadsereg igen jelentősen kivette részét a japánok elleni harcokban, de éppúgy jutottak ausztrál erők Európába és Afrikába is, a Németország és Olaszország elleni harcokba. A háború után a gazdaság virágzásnak indult.

A kormány ösztönözte az európai betelepülést, érkeztek németek, olaszok, magyarok, görögök, lengyelek, szerbek, horvátok.
Ausztrália tejjel-mézzel folyó tágas Kánaánnak tűnt: végül 5 millió európai telepedett le.
1965-ben eltörölték a faji törvényeket. 1967-ben a népszavazáson a lakosok 90%-a egyetértett azzal, hogy bennszülöttek állampolgári jogokat kapjanak. 1986-ban megszüntették Ausztrália igazságszolgáltatásának maradék kapcsolatát az Egyesült Királyságéval az Australia Act 1986 elfogadásával.

Japán vált a fő gazdasági partnerré és ma a bevándorlók fele is Ázsiából jön, de nyugati típusú ország maradt.

Jegyzetek 

Ausztrália történelme
Az Ausztrál Államszövetség történelme Ausztrália területének és népének , valamint a már korábban is az ausztrál kontinensen élő őslakosoknak és a gyarmati társadalmaknak a történelmére utal . Az ausztrál őslakosok Ausztrália szárazföldi részére a tengeren keresztül , Délkelet-Ázsia szigetvilágából érkeztek70 ezer évvel ezelőtt . Az őslakosok által kialakított művészeti , zenei és spirituális hagyományok az emberi történelem legrégebben fennmaradt hagyományai közé tartoznak . 1606-ban a holland hajós , Willem Janszoon volt az első európai , akiről ismert , hogy partra szállt Ausztráliában . A században közel harminc további holland tengerész tett felfedező utakat a nyugati és déli parton , ezért a földrészt Új-Hollandiának nevezték el . Legkésőbbtól Ausztrália északi részén makassari kereskedők tengeriuborkát vásároltak az őslakosoktól . További európai felfedezők érkeztek , majdben James Cook hadnagy Ausztrália keleti partját a térképen brit területként jelölve kedvező képet adott a Botany-öböl környékéről ( a mai Sydney Új-Dél-Wales államban ) induló gyarmatosítás lehetőségeiről . A brit hajókból álló Első Flottajanuárjában érkezett a Botany-öbölbe , hogy ott Ausztrália szárazföldi részén első gyarmatként büntetőgyarmatot hozzon létre . A következő száz évben a britek több gyarmatot is alapítottak a kontinensen , és az európai felfedezők a belső területekre is behatoltak . Az ausztrál őslakosokat megtizedelték és nagyban meggyengítették az európaiak által magukkal hozott betegségek , valamint az ebben az időszakban a gyarmatosítókkal vívott harcok . Az aranylázak és a mezőgazdaság révén fejlődésnek indult a gazdaság . A század közepétől a hat brit gyarmaton autonóm parlamentáris demokráciák alakultak ki . A gyarmatokben népszavazáson döntöttek az egyesülés és az Ausztrál Államszövetség létrehozása mellett , amivel megszületett a modern Ausztrália . A két világháborúban Ausztrália a britek oldalán harcolt , és a második világháború alatt a Japán Birodalom fenyegetésének hatására az Amerikai Egyesült Államok szövetségesévé vált . Egyre intenzívebb kereskedelmet folytatott Ázsiával , illetve a háborút követő bevándorlási programnak köszönhetően több mintországból összesen5 millió bevándorló érkezett Ausztráliába . A népességben már meghaladta amilliót , miközben Ausztrália a világ legnagyobb gazdaságává vált . Őslakosok Az angolszász gyarmatosítók előtt a kontinensen csak bennszülöttek éltek . Sorsuk számos rokon vonást mutat az észak-amerikai indián népek golgotájával . A századig e szinte teljesen lakatlan földrész Terra Australis Incognita-ként élt az európaiak gondolkodásában ; egy kontinens ismeretlen határokkal . A kor térképészei Déli Földnek hívták . Ausztráliát ekkor már mintegy000 éve lakták a bennszülöttek . Az őslakosok a feltevések szerint Délkelet-Ázsiából , a mai Indonézia szigetei felől érkeztek . A legújabb antropológiai kutatások szerint Ausztráliában vívták az első csatát a Földön , mint ahogy gondolatait is itt rögzítette először az ember . A bennszülöttek kultúrájának minden része a nomád életmódról tanúskodik . A mítoszok szerint őseik óriás kenguruk voltak ( vagy kígyók , emuk ) , akik dalaikkal alkották meg a tájat , adtak életet a növényeknek , állatoknak , embereknek . A teremtés után eggyé váltak a Földdel ( totemek tisztelete innen ered ) . A bumerángot kb.000 évvel ezelőtt találták fel az őslakosok , de csak néhány középső sivatagos területen használták , kisebb állatok elejtésére . Ausztrália felfedezése , gyarmatosítás A században a kínai Cseng Ho admirális több felfedező utazást tett az Indiai-óceánon , de csak a szomáliai Mogadishuig jutott el . A kínaiakat az Indiai-óceánon a portugálok és a spanyolok követték , amikor a században valószínűleg elérték Ausztrália északi partjait . 1602-ben megalapították a Holland Kelet-indiai Társaságot és kereskedelmi állomásokat alakítottak ki . A holland Willem Jansz volt az első európai , aki partra szállt a kontinensen, ban . A földrészt Új-Hollandiának nevezték el . 1607-ben a spanyol Luis Vaez de Torres hajózott végig először a később róla elnevezett szoroson , mely Új-Guineát és a York-fokot kötötte össze . 1642-ben a holland Abel Tasman elérte a mai Tasmaniát , felfedezte Új-Zélandot . A század folyamán a hollandok feltérképezték az általuk Új-Hollandiának nevezett Nyugat- és Észak-Ausztrália partvonalát , de letelepedési szándékot nem mutattak . 1770-ben James Cook végighajózott és feltérképezte a keleti partvonalat , melyet Új-Dél-Wales-nek nevezett és III. György király utasítására brit fennhatóság alá vonta azt augusztusén . Az amerikai függetlenségi háborúban az angolok elvesztették újvilági gyarmataikat . Minthogy ezért fegyenctelepek nélkül maradtak , figyelmük Ausztrália felé fordult . 1788-ban Arthur Phillip kapitányhajóból álló flottája január között érkezett a mai Sydney déli külvárosai , a nemzetközi repülőtér és kereskedelmi kikötő környékén található Botany-öbölbe , mintegyemberrel , katonákkal , fegyencekkel és hivatalnokokkal a fedélzeten . Hamarosan rátaláltak azonban a jóval védettebb és letelepedésre alkalmasabb Port Jackson öbölre , a mai Sydney Harbourra , amely a mai világváros alapításának is tekinthető . Az első fehér település a brit belügyminiszter tiszteletére Sydney Cove-nak nevezett városnegyed a világhírű Operaház épületének helyén januárán ( Ausztrália nap ) az Egyesült Királyság fegyencgyarmataként alapíttatott . A második flotta , melyet gyakran a „ halál flottájaként” is emlegettekelítélt vesztette életét a hónapokig tartó út során az első flottahalálos áldozatával szemben és a túlélők is komoly betegen szálltak partra ) érkezéseben életmentő ellátmánnyal megrakva érkezett . Habár az első civil telepesek márban megérkeztek,ig Új-Dél-Wales fegyenctelepként működött , főként fegyencek , katonák , matrózok és azok családjai által népesítve be a kolóniát . Hamarosan megjelentek a bordélyok , a Bengáliából importált rum és az első gyilkosságokat is elkövették . A rendteremtésre Londonben William Bligh-t küldte a gyarmatra.ban a gyarmat fellázadt ellene , ahogy annak idején a Bounty is . Utódja , Lachlan Mecquarie által végrehajtott reformok a szabad telepedők számára is vonzóvá tette Ausztráliát . Házakat , közműveket építettek és megnyílt az első bank is . Sydney tíz év alatt várossá lett . 1813-ban kelt át egy expedíció a Kék-hegységen ( a Nagy-Vízválasztó-hegység ) és pillantotta meg a mögötte elterülő sivatagot . 1817-ben elfogadták Matthew Flinders javaslatát , hogy a földrészt Új-Hollandia helyett Ausztráliának nevezzék . A bennszülöttek fegyveres ellenállása rendszerint lemészárlásukkal végződött.ban született az első törvény a victoriai bennszülöttek védelmére , de ekkor már csak000 őslakos élt a kontinensen . Van Diemen’s Land , a mai Tasmania első településeban jött létre éstől önálló kolóniaként működött . Az Egyesült Királyságben jelentette be igényét és fennhatóságát Nyugat-Ausztrália iránt , majd Új-Dél-Wales tartományától leválasztvaban Dél-Ausztrália, ben Viktória, ben Queensland ésban a független és szabad ( azaz nem fegyenctelep ) Dél-Ausztrália tartományaként az Északi terület tartományát hívta életre . Viktória és Nyugat-Ausztrália szintén szabad tartományként alapíttatott , később azonban befogadott fegyenceket , akiket az anyaország egészenig deportált a kontinensre . Ugyan a földrész nagy része sokáig felfedezetlen maradtban vagyben Nagy-Britannia bejelentette egyeduralmát . A brit koronaas törvényével ( New-South-Wales Act ) életre hívta a Legfelsőbb Bíróságot és a Törvénykezési Tanácsot – gyakorlatilag felelős parlamentet . Ezen lépésekkel kívánta a korona bevezetni az angol polgári törvénykezést és rendet . Földkérdésekkel azonban egészen azas évekig nem foglalkoztak . Eleinte a felfedezők és bennszülöttek kapcsolata békés volt , alapvetően élelem , víz , szerszámok , ruhák és egyéb termékek cserekereskedelmében merült ki . Ez a viszony azonban hamarosan romlani kezdett , amint az őslakosok ráeszméltek , hogy a föld és annak kincsei – amely a megélhetésüket biztosította – veszélybe került . Konfliktusokkal tűzdelt évtizedek utánben született két megállapodás a gyarmatosítok és az Aboriginal Kulin törzs közöttezer hold „ megvásárlásáról” Melbourne környékén . Ez és ehhez hasonló ügyletek hatására Sir Richard Bourke , Új-Dél-Wales kormányzója nyilatkozatban jelentette ki , hogy a brit korona képviselőinek érkezése előtt Ausztrália földje senkinek tulajdonát nem képezte . A kérdés ezen irányú megközelítése egészenig , a Mabo-ügy esetéig gyakorlatban volt . Az iparosodás kezdetei , az aranyláz 1851-ben Melbourne közelében aranyat találtak , pár hónappal később pedig Victoriában , Új-Dél Wales-ben és a Nagy-Vízválasztó-hegységben . Kitört az aranyláz . Az aranyat keresők falvakat hoztak létre a kontinens belsejében , a Darling és a Murray folyó mentén . Melbourne-ből nagyvárost teremtett az arany , szállodákkal , színházzal , bankokkal és közvilágítással . Több helyen találtak ezüstöt , rezet , cinket , melynek ipari mértékű bányászata a gazdaság forrása lett.ben a ballarati bányászok létrehoztak egy Reformligát , hogy tiltakozzanak a bányászati adó mértéke és a beszedés embertelensége miatt . Gátat építettek , és fegyverrel védték magukat.bányász éskatona esett el a félórás ütközetben , ami végül is felgyorsította a reformokat . Az Eureka-gátnál lezajlott csata fontos epizódja lett az ausztrál történelemnek és folklórnak , amely nagyra tartja a bajtársiasságot és a természeti erőkkel dacoló férfiasságot . Távíróállomásokat állítottak fel , melyek – Szingapúron át – kapcsolatban álltak Londonnal . A központi távíróállomás , a Telegraph Station Ausztrália közepén épült és lett egy város , Alice Springs magja . A legendás útonálló , Ned Kelly , az ausztrál folklór központi figurája lett.tól Anglia már nem deportált elítélteket Ausztráliába , a kontinens öt gyarmata egyre inkább szabad országként kezdte életét élni . Önállósága 1901-ben Ausztrália , mint szabad államok szövetsége , a Brit Nemzetközösség tagja lett . Ám a szabadságot a „ Fehér Ausztráliában” hívők gondolták csak természetesnek : a faji megkülönböztetés törvény által védett irányelv lett , amikorben az ázsiaiak bevándorlását lehetetlenné tévő törvény megszületett. Queenslandben olajat találtak , továbbá hatalmas vasérc- és bauxit- , ón- , urán- , kvarc- és kőszénlelőhelyeket fedeztek fel ; Dél-Ausztráliában a világ legnagyobb opálmezőjére bukkantak . Átmenetileg Melbourne lett a főváros , de hogy véget vessenek a Sydney-vel való rivalizálásnak , az állam megvásárolta a leendő ausztrál fővárosi területet , és Walter Burley Griffin amerikai építészt megbízta Canberra felépítésével . 1914-ben Nagy-Britanniával együtt Ausztrália is hadat üzent Németországnak . A nemzet a tűzkeresztségen a törökországi Gallipolinál esett át . Gallipoliból nemzeti legenda lett , Peter Weir a legnagyobb ausztrál filmrendező filmet is szentelt neki . A gallipoli csata után is még számos ütközetben tanújelét adták az ausztrál katonák bátorságuknak a törökök és a németek ellen . 1927-ben a parlament első ízben ülésezett az új fővárosban , Canberrában . 1941-ben Ausztrália hadat üzent Japánnak , amely a kontinens elfoglalására készült és Darwint bombázta . Az ausztrál hadsereg igen jelentősen kivette részét a japánok elleni harcokban , de éppúgy jutottak ausztrál erők Európába és Afrikába is , a Németország és Olaszország elleni harcokba . A háború után a gazdaság virágzásnak indult . A kormány ösztönözte az európai betelepülést , érkeztek németek , olaszok , magyarok , görögök , lengyelek , szerbek , horvátok . Ausztrália tejjel-mézzel folyó tágas Kánaánnak tűnt : végülmillió európai telepedett le . 1965-ben eltörölték a faji törvényeket.ben a népszavazáson a lakosok-a egyetértett azzal , hogy bennszülöttek állampolgári jogokat kapjanak.ban megszüntették Ausztrália igazságszolgáltatásának maradék kapcsolatát az Egyesült Királyságéval az Australia Actelfogadásával . Japán vált a fő gazdasági partnerré és ma a bevándorlók fele is Ázsiából jön , de nyugati típusú ország maradt . Jegyzetek Ausztrália történelme