Foltos királymakréla
A foltos királymakréla (Scomberomorus maculatus) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának a sügéralakúak (Perciformes) rendjébe, ezen belül a makrélafélék (Scombridae) családjába tartozó faj.

Előfordulása 

A foltos királymakréla előfordulási területe az Atlanti-óceán északi felének a nyugati részén van, délre egészen a Mexikói-öbölig. Kanadától kezdve a Cape Codon és Floridán keresztül, egészen a mexikói Yucatán-félszigetig sokfelé megtalálható. Ezt a halfajt gyakran összetévesztik a következő három rokonával: az Atlanti-óceán keleti részén élő Scomberomorus tritorral, a Karib-térségben és Dél-Amerika partmentén élő Scomberomorus brasiliensisszal, valamint a Kelet-Csendes-óceánban megtalálható Scomberomorus sierrával. A foltos királymakréla hiányzik a Bahama-szigetek környékéről.

Megjelenése 
A hím legfeljebb 91 centiméter hosszú és 5,9 kilogramm testtömegű. 42,5 centiméteresen már felnőttnek számít. A hátúszóján 17-19 tüske és 17-20 sugár, míg a farok alatti úszóján 17-20 sugár ül. 51-53 csigolyája van; ezekből 21-22 a hátgerinchez, míg 30-31 a farokhoz tartozik. Az oldalvonala a faroktőhöz közeledve lefelé görbül. Nincs úszóhólyagja. Testét apró pikkelyek fedik. Az első hátúszójának az elülső része fekete színű; a hal oldalai ezüstösek. A testén három sorba rendeződve kis, elliptikus sötét foltok vannak; amíg a hal él ezek a foltok narancssárgák.

Életmódja 

A foltos királymakréla a tengeri hal, amely a nyíltabb vizeket kedveli. Általában 10-35 méteres mélységekben tartózkodik. A 20-30 Celsius-fokos vízhőmérsékletet és a 28,3-37,4 ppt. sótartalmat kedveli. Táplálékát főleg a kisebb-nagyobb heringfélék alkotják, de ezek mellett fejlábúakkat és kisebb rákokkat is fogyaszt. Hosszú távokon nagy rajokban vándorol a partok mentén. Ez a halfaj a közönséges pörölycápa (Sphyrna zygaena) egyik fő tápláléka.

Az ikrák és az ivadék a felszín közelében lebeg. Legfeljebb 5 évig él.

Felhasználása 
Mivel nagy rajokban úszik, gyakran a légi megfigyelők keresik meg; továbbá irányítják a halászhajókat a helyszínre. Ezt a halat ipari mértékben halásszák; halászatához mindenféle módszer alkalmas. A sporthorgászok is kedvelik. Frissen, füstölve és fagyasztva árusítják. Sütve, főzve fogyasztható.

Húsa ízletes, azonban néha ciguatera-mérgezést okozhat.

Források 
Scomberomorus maculatus (Mitchill, 1815) FishBase
Collette, B.B. and C.E. Nauen, 1983. FAO Species Catalogue. Vol. 2. Scombrids of the world. An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date. Rome: FAO. FAO Fish. Synop. 125(2):137 p.

Makrélafélék
Halfajok
Az Atlanti-óceán halai
A foltos királymakréla ( Scomberomorus maculatus ) a sugarasúszójú halak ( Actinopterygii ) osztályának a sügéralakúak ( Perciformes ) rendjébe , ezen belül a makrélafélék ( Scombridae ) családjába tartozó faj. Előfordulása A foltos királymakréla előfordulási területe az Atlanti-óceán északi felének a nyugati részén van , délre egészen a Mexikói-öbölig . Kanadától kezdve a Cape Codon és Floridán keresztül , egészen a mexikói Yucatán-félszigetig sokfelé megtalálható . Ezt a halfajt gyakran összetévesztik a következő három rokonával : az Atlanti-óceán keleti részén élő Scomberomorus tritorral , a Karib-térségben és Dél-Amerika partmentén élő Scomberomorus brasiliensisszal , valamint a Kelet-Csendes-óceánban megtalálható Scomberomorus sierrával . A foltos királymakréla hiányzik a Bahama-szigetek környékéről . Megjelenése A hím legfeljebbcentiméter hosszú és9 kilogramm testtömegű.5 centiméteresen már felnőttnek számít . A hátúszójántüske éssugár , míg a farok alatti úszójánsugár ül.csigolyája van ; ezekbőla hátgerinchez , míga farokhoz tartozik . Az oldalvonala a faroktőhöz közeledve lefelé görbül . Nincs úszóhólyagja . Testét apró pikkelyek fedik . Az első hátúszójának az elülső része fekete színű ; a hal oldalai ezüstösek . A testén három sorba rendeződve kis , elliptikus sötét foltok vannak ; amíg a hal él ezek a foltok narancssárgák . Életmódja A foltos királymakréla a tengeri hal , amely a nyíltabb vizeket kedveli . Általábanméteres mélységekben tartózkodik . ACelsius-fokos vízhőmérsékletet és a3-37,4 ppt. sótartalmat kedveli . Táplálékát főleg a kisebb-nagyobb heringfélék alkotják , de ezek mellett fejlábúakkat és kisebb rákokkat is fogyaszt . Hosszú távokon nagy rajokban vándorol a partok mentén . Ez a halfaj a közönséges pörölycápa ( Sphyrna zygaena ) egyik fő tápláléka . Az ikrák és az ivadék a felszín közelében lebeg . Legfeljebbévig él . Felhasználása Mivel nagy rajokban úszik , gyakran a légi megfigyelők keresik meg ; továbbá irányítják a halászhajókat a helyszínre . Ezt a halat ipari mértékben halásszák ; halászatához mindenféle módszer alkalmas . A sporthorgászok is kedvelik . Frissen , füstölve és fagyasztva árusítják . Sütve , főzve fogyasztható . Húsa ízletes , azonban néha ciguatera-mérgezést okozhat . Források Scomberomorus maculatus ( Mitchill,FishBase Collette , B.B. and C.E. Nauen , FAO Species Catalogue . Vol . Scombrids of the world . An annotated and illustrated catalogue of tunas , mackerels , bonitos and related species known to date . Rome : FAO . FAO Fish. Synop.2) : 137 p. Makrélafélék Halfajok Az Atlanti-óceán halai