Kistanje
Kistanje falu és község Horvátországban Šibenik-Knin megyében.

Fekvése 
Knintől légvonalban 20, közúton 26 km-re délnyugatra, Dalmácia északi-középső részén, Bukovica területén, a Krka jobb partján fekszik.

A község települései 
Közigazgatásilag Biovičino Selo, Đevrske, Gošić, Ivoševci, Kakanj, Kolašac, Krnjeuve, Modrino Selo, Nunić, Parčić, Smrdelje, Varivode és Zečevo településk tartoznak hozzá.

Története 
Kistanje nevét 1408-ban egy latin nyelvű oklevélben említik először „Kyztane” alakban. A középkorban a Šubić grófok birtokai közé tartozott. 1537-ben felépült Szent Miklós tiszteletére szentelt katolikus plébániatemploma. A 16. század első felében török uralom alá került, mely alól a 17. század végén szabadult fel. 1636-ban 650 katolikus hívőt számláltak a településen. 1691 júniusában 40 pravoszláv vallású család települt ide mintegy 300 fővel, akik a török elől menekültek. 1805-ben egész Dalmáciával együtt az Első Francia Császárság része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. Kistanje község 1854-ben alakult meg először, egy évvel később már postája is volt a településnek. 1856-ban a krkai monostor elöljárójának Makarij Vukadinovićnak a végrendeletére megalapították az első szerb és horvát nyelvű népiskolát. Első tanítója a drniši Gabro Grbović lett. 1875. április 17-én a települést Ferenc József császár is meglátogatta. A császárt és feleségét a Janković-házban szállásolták el. 1888-ban felépítették Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomát. Ezzel egyidejűleg rendezték a templom előtti teret és kutat. A térre építették fel a császári látogatás emlékművét is. 1894-ben felépült a Szűz Mária katolikus plébániatemplom is, melyet a nép egyszerűen Lucának nevez. Ezzel egyidejűleg megalapították a katolikus plébániát. 1900-ban sz iskolát a Mandarić-házba költöztették. 1906-ba felépült a községháza. 1910-ben felavatták a lampionos a közvilágítást, 1912-ben pedig vízvezetéket is kapott a település. A településnek 1857-ben 1333, 1910-ben 2078 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1926-ban megalakult a kerékpáros egyesület. 1929. július 8-án I. Sándor jugoszláv király tett látogatást a településen. 1930-ban gázlámpás közvilágítást avattak. 1933 és 1937 között felépült az iskola új épülete. 1934-ben megalakult a helyi „Bukovica” labdarúgóklub. 1941. április 13-án olasz csapatok szállták meg a települést. 1942 januárjában megalakult a bukovicai partizánegység és megkezdte a megszállók elleni harcot. 1943-ban az olasz kapituláció után szabadult fel a település. 1949-ben bevezették az elektromos áramot. 1962-ben felavatták a KISTAL alumínium üzemet. 1962-ben Kninből befutott az első vonat a helyi vasútállomásra. 1965-ben felavatták a helyi egészségházat. 1968-ban felépítették a víztornyot. 1989-ben aszfaltozott út épült a krkai monostorhoz és még ebben az évben megnyílt az iskola új épülete. 1991-ben már csaknem teljes lakossága szerb nemzetiségű volt. Lakói még ez évben csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz. A horvát hadsereg 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a települést, melynek nagy része elpusztult. Szerb lakói elmenekültek. A településnek 2011-ben 1909 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Szűz Mária bemutatása tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1894-ben épült, 1895-ben szentelte fel Grgur Rajčević zárai érsek. A délszláv háború idején a szerbek kifosztották és lerombolták. 1995-ben építették újjá.
Szent Miklós tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma 1537-ben épült még katolikus templomként.
Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma 1891-ben épült.
2000-ben egy új Szent Miklós katolikus templom építése kezdődött meg és 2003. szeptember 14-én szentelte fel Marijan Oblak zárai érsek.
Krkai pravoszláv monostort még katolikus kolostorként a 14. században alapították Kistanjétól három és fél kilométerre keletre e Krka völgyében egy széles partsávon. A krupai és a dragovići mellett az ország harmadik legjelentősebb pravoszláv kolostora. A nini püspökség fennhatósága alá tartozott. A török időkben többször is felégették és lerombolták, de mindig újjáépítették. A 17. században szerzetesei Zárába menekültek, ahol 1655-ben X. Ince pápa két, korábban a ferences harmadrendhez tartozó templomot adományozott nekik. Helyükre még a 17. században pravoszláv szerzetesek érkeztek, akik azóta is itt laknak. Az épületegyüttes a Mihály arkangyal tiszteletére szentelt templomból, a harangtoronyból, a szerzetesi étkezőből és cellákból, a Szent Száva kápolnából és az újjáépített szeminárium épületéből áll.
Trošenj várának romjai.

Jegyzetek

További információk
Kistanje község hivatalos oldala 
Moje-kistanje.net 
A zárai érsekség honlapja 
Az alapiskola honlapja 

Šibenik-Knin megye települései
Kistanje falu és község Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Fekvése Knintől légvonalban közútonkm-re délnyugatra , Dalmácia északi-középső részén , Bukovica területén , a Krka jobb partján fekszik . A község települései Közigazgatásilag Biovičino Selo , Đevrske , Gošić , Ivoševci , Kakanj , Kolašac , Krnjeuve , Modrino Selo , Nunić , Parčić , Smrdelje , Varivode és Zečevo településk tartoznak hozzá . Története Kistanje nevétban egy latin nyelvű oklevélben említik először „ Kyztane” alakban . A középkorban a Šubić grófok birtokai közé tartozott.ben felépült Szent Miklós tiszteletére szentelt katolikus plébániatemploma . A század első felében török uralom alá került , mely alól a század végén szabadult fel.bankatolikus hívőt számláltak a településen.júniusábanpravoszláv vallású család települt ide mintegyfővel , akik a török elől menekültek.ben egész Dalmáciával együtt az Első Francia Császárság része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . Kistanje községben alakult meg először , egy évvel később már postája is volt a településnek.ban a krkai monostor elöljárójának Makarij Vukadinovićnak a végrendeletére megalapították az első szerb és horvát nyelvű népiskolát . Első tanítója a drniši Gabro Grbović lett. áprilisén a települést Ferenc József császár is meglátogatta . A császárt és feleségét a Janković-házban szállásolták el.ban felépítették Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomát . Ezzel egyidejűleg rendezték a templom előtti teret és kutat . A térre építették fel a császári látogatás emlékművét is.ben felépült a Szűz Mária katolikus plébániatemplom is , melyet a nép egyszerűen Lucának nevez . Ezzel egyidejűleg megalapították a katolikus plébániát.ban sz iskolát a Mandarić-házba költöztették.ba felépült a községháza.ben felavatták a lampionos a közvilágítást, ben pedig vízvezetéket is kapott a település . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.ban megalakult a kerékpáros egyesület. júliusán I. Sándor jugoszláv király tett látogatást a településen.ban gázlámpás közvilágítást avattak.ésközött felépült az iskola új épülete.ben megalakult a helyi „ Bukovica” labdarúgóklub. áprilisán olasz csapatok szállták meg a települést.januárjában megalakult a bukovicai partizánegység és megkezdte a megszállók elleni harcot.ban az olasz kapituláció után szabadult fel a település.ben bevezették az elektromos áramot.ben felavatták a KISTAL alumínium üzemet.ben Kninből befutott az első vonat a helyi vasútállomásra.ben felavatták a helyi egészségházat.ban felépítették a víztornyot.ben aszfaltozott út épült a krkai monostorhoz és még ebben az évben megnyílt az iskola új épülete.ben már csaknem teljes lakossága szerb nemzetiségű volt . Lakói még ez évben csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz . A horvát hadseregaugusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a települést , melynek nagy része elpusztult . Szerb lakói elmenekültek . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei Szűz Mária bemutatása tiszteletére szentelt római katolikus templomaben épült,ben szentelte fel Grgur Rajčević zárai érsek . A délszláv háború idején a szerbek kifosztották és lerombolták.ben építették újjá . Szent Miklós tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomaben épült még katolikus templomként . Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomaben épült . 2000-ben egy új Szent Miklós katolikus templom építése kezdődött meg és szeptemberén szentelte fel Marijan Oblak zárai érsek . Krkai pravoszláv monostort még katolikus kolostorként a században alapították Kistanjétól három és fél kilométerre keletre e Krka völgyében egy széles partsávon . A krupai és a dragovići mellett az ország harmadik legjelentősebb pravoszláv kolostora . A nini püspökség fennhatósága alá tartozott . A török időkben többször is felégették és lerombolták , de mindig újjáépítették . A században szerzetesei Zárába menekültek , aholben X . Ince pápa két , korábban a ferences harmadrendhez tartozó templomot adományozott nekik . Helyükre még a században pravoszláv szerzetesek érkeztek , akik azóta is itt laknak . Az épületegyüttes a Mihály arkangyal tiszteletére szentelt templomból , a harangtoronyból , a szerzetesi étkezőből és cellákból , a Szent Száva kápolnából és az újjáépített szeminárium épületéből áll . Trošenj várának romjai . Jegyzetek További információk Kistanje község hivatalos oldala Moje-kistanje.net A zárai érsekség honlapja Az alapiskola honlapja Šibenik-Knin megye települései