Magyar–szovjet fogolycsere-akció
A magyar-szovjet fogolycsere-akció során a magyar és a szovjet kormány között megkötött egyezmények értelmében 1920 és 1924 között a Magyarországon rekedt orosz hadifoglyokat, a Magyarországi Tanácsköztársaság alatti szerepükért elítélteket (köztük elsősorban a volt népbiztosokat), illetve a KMP újjászervezésére irányuló törekvésük miatt elítélteket a szovjet kormány által túszként visszatartott magyar hadifoglyokért, kiemelten a tisztekért cserébe kiadták Szovjet-Oroszországnak. Ennek végrehajtásában nagy szerepet vitt a Magyarországi Vörös Segély. A folyamat során 350-400 magyar politikai foglyot cseréltek ki. Mivel a korabeli magyar hatóságok vonakodtak adatokat szolgáltatni arról, hogy melyik fogoly melyik börtönben, illetve internálótáborban található, a névsort a Szovjet-Oroszországba emigráló magyar kommunisták állították össze. Az első kicseréltekből álló csoport 1921. október 22-én érkezett meg Szovjet-Oroszországba. A Szovjetunióba emigráló népbiztosok és párttagok jelentős része utóbb Sztálin tisztogatásainak áldozata lett.

Története
Az első világháború befejeződése után két évvel is még a magyar hadifoglyok tízezrei éltek nyomorúságos körülmények között az egykori Orosz Birodalom távoli területein, főleg Szibériában és Turkesztánban, azaz Belső-Ázsia immár szovjet-orosz fennhatóság alatt álló területein. A hadifoglyok számára vonatkozóan csak becslések léteztek, Somssich József külügyminiszter 1920 februárjában egy parlamenti interpellációra adott válaszában a turkesztáni foglyok számát 40 ezerre, a szibériaiakét 118 ezerre tette. Magyarországon a hivatalos adatok szerint mindössze 600 orosz hadifogoly volt, és közülük is csak mintegy 300 kívánt hazatérni Szovjet-Oroszországba.

Az áthidalhatatlan ideológiai ellenétek miatt mindkét fél elzárkózott a közvetlen kapcsolatok felvételétől; a hadifoglyok ügyét először közvetítőkön keresztül igyekeztek megoldani, majd a magyar minisztertanács Jungerth Mihály tanácsost bízta meg a tárgyalások folytatásával Makszim Makszimovics Litvinovval, aki akkor utazó nagykövetként egyes fontos nemzetközi kérdések megoldásával foglalkozott. A Koppenhágában folytatott tárgyalások 1920 májusában sikerre vezettek, a két fél megállapodást írt alá a fogolycseréről. 1920 júliusában azonban Magyarországon megkezdődött a Tanácsköztársaság tíz népbiztosának pere, és közülük négyet halálra, hatot életfogytiglanra ítéltek. A moszkvai emigráns magyar kommunisták elérték, hogy a szovjet fél a hadifogoly magyar tisztek hazatérése fejében ragaszkodjon a népbiztosok elengedéséhez.

A szerződések 
Mivel Magyarország és a későbbi Szovjetunió csak 1934-ben hozott létre kölcsönösen követségeket, a diplomáciai tárgyalások semleges országokon keresztül zajlottak:
 1920. május 29., Koppenhága: Magyarország és Szovjet-Oroszország földjén rekedt hadifoglyok kicseréléséről.
 1921. július 28., Riga: A szerződés kiterjesztése a kommün alatti tevékenységükért elítélt foglyokra.
 1924. szeptember 23., Berlin: A szerződés ismételt kiterjesztése, immáron a betiltott Kommunisták Magyarországi Pártjának újjászervezésére irányuló törekvésük miatt elítéltekre.

A fogolycsere politikai és jogi megítélése 
Az 1920 júliusában kezdődő népbiztos-perekre válaszul Csicserin külügyi népbiztos jegyzékben közölte a magyar kormánnyal 1000 magyar (hadifogoly) tiszt őrizetbe vételét és közülük 10 személyes túszként való fogva tartását. A fogolycsere számos vonatkozásban nem felelt meg a háborús jog normáinak:
 Az 1918-as breszt-litovszki béke értelmében a központi hatalmak és Szovjet-Oroszország megállapodtak a hadifoglyok kölcsönös kiadásáról. Ennek az osztrák–magyar, illetve magyar fél eleget tett, így 1920-ra csak néhány száz oroszországi hadifogoly maradt Magyarország területén, míg 1920-ban szovjet-orosz területen több tízezer magyar hadifogoly tartózkodott fogolytáborokban.
 A fogolycsere érdekessége, hogy magyar állampolgárokat cserélt ki magyar hadifoglyokra, illetve polgári személyeket katonákra.
 A Szovjet-Oroszországba szállítandók kérdésében a kommunista emigráció, mindenekelőtt Rákosi Mátyás erősen hallatta a hangját, a névjegyzék kibővítésével kapcsolatban néhány esetben a szovjet diplomáciát is keresztezve. A szovjetek a magyar hadifogoly tisztek visszatartásával még 1924-ben is engedményeket csikartak ki a magyar kormánytól.

A fogolycsere-akcióban kicseréltek névsora 
 Lásd: A szovjet–magyar fogolycsere-akció kicseréltjei
 Kiket kértek ki az oroszok a fogvatartott kommunisták közül. Négyszáztizenöt név szerepel a szovjet listáján. Pesti Napló, 73. évf. 6. sz. (1922) 8. o.

Jegyzetek

Források 
 A Magyarországi Vörös Segélyről
 Múlt-kor: Fogolycsere-egyezmény jön létre Magyarország és Szovjet-Oroszország között

További információk
 

Nemzetközi szerződések
Magyar–szovjet kapcsolatok
Horthy-korszak
A magyar-szovjet fogolycsere-akció során a magyar és a szovjet kormány között megkötött egyezmények értelmébenésközött a Magyarországon rekedt orosz hadifoglyokat , a Magyarországi Tanácsköztársaság alatti szerepükért elítélteket ( köztük elsősorban a volt népbiztosokat ) , illetve a KMP újjászervezésére irányuló törekvésük miatt elítélteket a szovjet kormány által túszként visszatartott magyar hadifoglyokért , kiemelten a tisztekért cserébe kiadták Szovjet-Oroszországnak . Ennek végrehajtásában nagy szerepet vitt a Magyarországi Vörös Segély . A folyamat soránmagyar politikai foglyot cseréltek ki . Mivel a korabeli magyar hatóságok vonakodtak adatokat szolgáltatni arról , hogy melyik fogoly melyik börtönben , illetve internálótáborban található , a névsort a Szovjet-Oroszországba emigráló magyar kommunisták állították össze . Az első kicseréltekből álló csoport októberén érkezett meg Szovjet-Oroszországba . A Szovjetunióba emigráló népbiztosok és párttagok jelentős része utóbb Sztálin tisztogatásainak áldozata lett . Története Az első világháború befejeződése után két évvel is még a magyar hadifoglyok tízezrei éltek nyomorúságos körülmények között az egykori Orosz Birodalom távoli területein , főleg Szibériában és Turkesztánban , azaz Belső-Ázsia immár szovjet-orosz fennhatóság alatt álló területein . A hadifoglyok számára vonatkozóan csak becslések léteztek , Somssich József külügyminiszterfebruárjában egy parlamenti interpellációra adott válaszában a turkesztáni foglyok számátezerre , a szibériaiakétezerre tette . Magyarországon a hivatalos adatok szerint mindösszeorosz hadifogoly volt , és közülük is csak mintegykívánt hazatérni Szovjet-Oroszországba . Az áthidalhatatlan ideológiai ellenétek miatt mindkét fél elzárkózott a közvetlen kapcsolatok felvételétől ; a hadifoglyok ügyét először közvetítőkön keresztül igyekeztek megoldani , majd a magyar minisztertanács Jungerth Mihály tanácsost bízta meg a tárgyalások folytatásával Makszim Makszimovics Litvinovval , aki akkor utazó nagykövetként egyes fontos nemzetközi kérdések megoldásával foglalkozott . A Koppenhágában folytatott tárgyalásokmájusában sikerre vezettek , a két fél megállapodást írt alá a fogolycseréről.júliusában azonban Magyarországon megkezdődött a Tanácsköztársaság tíz népbiztosának pere , és közülük négyet halálra , hatot életfogytiglanra ítéltek . A moszkvai emigráns magyar kommunisták elérték , hogy a szovjet fél a hadifogoly magyar tisztek hazatérése fejében ragaszkodjon a népbiztosok elengedéséhez . A szerződések Mivel Magyarország és a későbbi Szovjetunió csakben hozott létre kölcsönösen követségeket , a diplomáciai tárgyalások semleges országokon keresztül zajlottak : május , Koppenhága : Magyarország és Szovjet-Oroszország földjén rekedt hadifoglyok kicseréléséről. július , Riga : A szerződés kiterjesztése a kommün alatti tevékenységükért elítélt foglyokra. szeptember , Berlin : A szerződés ismételt kiterjesztése , immáron a betiltott Kommunisták Magyarországi Pártjának újjászervezésére irányuló törekvésük miatt elítéltekre . A fogolycsere politikai és jogi megítélése Azjúliusában kezdődő népbiztos-perekre válaszul Csicserin külügyi népbiztos jegyzékben közölte a magyar kormánnyalmagyar ( hadifogoly ) tiszt őrizetbe vételét és közülükszemélyes túszként való fogva tartását . A fogolycsere számos vonatkozásban nem felelt meg a háborús jog normáinak : Azas breszt-litovszki béke értelmében a központi hatalmak és Szovjet-Oroszország megállapodtak a hadifoglyok kölcsönös kiadásáról . Ennek az osztrák–magyar , illetve magyar fél eleget tett , ígyra csak néhány száz oroszországi hadifogoly maradt Magyarország területén , mígban szovjet-orosz területen több tízezer magyar hadifogoly tartózkodott fogolytáborokban . A fogolycsere érdekessége , hogy magyar állampolgárokat cserélt ki magyar hadifoglyokra , illetve polgári személyeket katonákra . A Szovjet-Oroszországba szállítandók kérdésében a kommunista emigráció , mindenekelőtt Rákosi Mátyás erősen hallatta a hangját , a névjegyzék kibővítésével kapcsolatban néhány esetben a szovjet diplomáciát is keresztezve . A szovjetek a magyar hadifogoly tisztek visszatartásával mégben is engedményeket csikartak ki a magyar kormánytól . A fogolycsere-akcióban kicseréltek névsora Lásd : A szovjet–magyar fogolycsere-akció kicseréltjei Kiket kértek ki az oroszok a fogvatartott kommunisták közül . Négyszáztizenöt név szerepel a szovjet listáján . Pesti Napló , évf. sz.8. o . Jegyzetek Források A Magyarországi Vörös Segélyről Múlt-kor : Fogolycsere-egyezmény jön létre Magyarország és Szovjet-Oroszország között További információk Nemzetközi szerződések Magyar–szovjet kapcsolatok Horthy-korszak