Mihalovics József
Mihalovics József, Mihalović Josip; ugyancsak Mihalovits vagy Mihalovich (Torontáltorda, 1814. január 16. – Zágráb, 1891. február 19.) bíboros, zágrábi érsek.

Életrajz

Származás 
A Mihalovics család (előfordul Mihalovich, Mihalovits, Mihalović, Mihajlović formában is) szerb–horvát–magyar nemesi család volt Szlavóniában. A nemességet III. Károly (1711–1740) adományozta nekik 1716-ban, mert a Habsburg Birodalom tisztjeiként bátran harcoltak a törökök ellen. 1763-ig ortodox hitvallásúak voltak és vezetéknevük Mihajlović. Teljes egységre léptek Rómával, és megkezdődött a társadalmi és gazdasági felemelkedésük. A család több jelentős személyiséget adott a történelemnek, közülük legismertebbek Mihalovich Ödön (1842-1929), Károly (=Dragutin 1830–1918), Hugó (1874-1956), Mihalovics Zsigmond (1899–1959) és leginkább József (Josip, 1814–1891).

Iskoláztatása 
Tordán született, az Osztrák Császárságban (ma Torda, település Nagybecskerek mellett a Vajdaságban, Szerbiában). Elemi iskoláit is itt végezte. Általános iskolába (grammatika) Tordán és Nagybecskereken járt, a középiskolát (gimnáziumot, humanisztikát) Szegeden, felsőbb iskolát Temesváron végezte, ahol bevégezte teológiai doktorátust szerzett. 1834-től a püspöki hivatalban volt irodaigazgató. 1836. augusztus 12-én Lonovics József csanádi püspök szentelte pappá. 1837-ben Temesvár belvárosában lett káplán, majd 1837-től szertartásmester (ceremoniarius) és szentszéki jegyző; 1841-ben püspöki titkár és kísérő a bérmautakon, majd 1846-ban püspökségi irodaigazgató. 1848 februárjában kanonok lett, 1849-ben püspöki helynök (provicarius generalis).

Népek tavasza 
A „népek tavasza” viharos eseményei őt is magukkal ragadták. Mint magyar felkelőt Temesváron katonai bíróság elé állították; november 17-én megfosztották minden hivatalától, titulusától, vagyonától, négy év börtönre ítélték, ebből körülbelül két évet letöltött Lipótvárában (Nyitra közelében, ma Szlovákia). 1852-ben kegyelmet kapott, de még négy évig csak segédlelkész lehetett szülőfalujában, rendőri felügyelet alatt. 1855 októberében plébános lett Német Besenován 1859-től esperes és iskolai felügyelő. 1861 májusában ismét kanonok lett, júniusban Temesvár-gyárvárosi lelkész és Vaskai Szentmárton apátja.

Püspök és bíboros 

1868-ban kinevezték dulmi címzetes püspökké, majd 1870. május 4-én zágrábi érsekké. Július 17-én szentelték püspökké Bécsben. A főszentelő Mariano Falcinelli Antoniacci OSB címzetes athéni érsek volt. Beiktatása Zágrábban történt 1870. augusztus 6-án.

1877 júniusában boldog IX. Piusz pápa kinevezte a San Pancrazio fuori le mura bíboros-papjává. A bíborosi kalapot Rómában vette át a Szent Péter-bazilikában 1877. június 25-én. 1878-ban részt vett a konklávén, melyen megválasztották XIII. Leó pápát. Mihalovics nem szívesen engedelmeskedett a király akaratának, hogy zágrábi érsek legyen. Már 1881-es Zágrábba érkezésekor elhatározta, hogy lemond és kéri áthelyezését egy magyar ajkú püspökségbe, azzal indokolva kérelmét, hogy nem élhet egy „ellenséges zágrábi környezetben”, de a király és egyházi elöljárók kérésének eleget téve maradt.

Munkássága 
Az egyházi és népi kultúrában, valamint politikai életben mélyen gyökereztek elődje, Haulik György (*1786, érsek 1853, †1869.) tettei, valamint kortársa, Josip Juraj Strossmayer (1815-1905). Mégis különösen a lelki élet terén igyekezett tevékenykedni. Tevékenykedésében különösen a papi hivatások szorgalmazásán dolgozott, így 1878-ban megnyílik a kisszeminárium és gimnázium. A papnevelésre négy kanonok jövedelmét rendelte el.

Mihalovics kinevezte Juraj Posilovićot mint szerkesztőt a Zágrábi Katolikus Laphoz (Zagrebački katolički list, 1872-1875). Posilović emellett 1874-ben rendes előadó lett Teológiai Fakultáson a I. Ferenc József által újonnan megalapított Zágrábi egyetemen. Itt működött egésze püspökké való kinevezéséig Zengg- Modrus püspökségbe. Az újságában több szakmai értekezése volt kapcsolatba az Első vatikáni Zsinattal (1869.-1870.) – valamint a jelentős Örök Pásztor (Pastor Æternus) konstitúcióhoz, amely tartalmazza a pápai csalhatatlanságot, amelyért a liberálisok élesen elítélték a jezsuitákat, mint annak valószínű szerzőjét. A Lap jelentette, hogy Strossmayer a zsinati rendelkezéseket megjelentette püspökségi értesítőjében s ezzel azokat valóban elfogadta.

Földrengés és a székesegyház megújítása 
Mihalics bíboros nagy műve megújítani a zágrábi székesegyházat, amelynek védőszentje »Mária Mennybevétele, Szent István és László Király«. Már 1874-ben megkezdte Strossmayer – akinek Szlavoniában nagy és gazdag birtokai voltak – gyűjteni a megújításra; alig kezdte ezt a munkát, amikor félbeszakította az erős földrengés 1881. november 9-én, amely nagyon megrongálta Zágrábot, mást templomokat, de a székesegyházat legjobban; így még nagyobb javításokba és munkálatokba kellett kezdeniük.

7 óra, 33 perc és 53 másodperckor, ezen a napon, Zágrábban pusztító földrengés volt (6,3 fokos a Richter skála szerint), az epicentruma területileg a Zágrábi hegységek (Medvednica, Zagrebačka gor, Sljeme). Az anyagi kár az akkor állami évi költségvetés fele volt. A földrengésben tehát súlyosan megsérült a Boldogságos Szűz Mária mennybevétele (társvédőszentek Szent István és László királyok) gotikus stílusi katedrális, amelyben éppen akkor a mellékoltáron misézett Franjo Rački kanonok (1828-1894). Megéléseit megírta az „Obzor” című újságban:
 »... amikor kiáltás hallatszót, a boltívek törése és sötétség porfelhővel kísérve, úgy, hogy látható volt a templom és a falak borzalmas mozgása.« 
A 17. század végén, de különösen a 18. században a székesegyház belsejét túltengték a szép barokk oltárok – összesen 32 oltár volt, ezekből csak három került be a megújított székesegyházba (unv. „Bollé katedrálisa”). A földrengés után megindult a székesegyház felújítása. (1880–1902) neogótikus stílusban Bollé Hermann építész vezetése alatt, valamint Izidora Kršnjavski védnökségével. A felújítás ára kitett 2.494.430 koronát és 76 fillért. Zágrábi székesegyház megkapta mai alakját. Hiányos a tető az üvegezett cseréppel, mint amilyennel fedve van a Felső város Szent Márk temploma (Sveti Marko u Gornjem gradu), az úgynevezett „zágrábi székesegyház zászlója” (zastava zagrebačke katedrale), amely az elévültség következtében 1961-ben lecserélték rézbádogra. 
A székesegyház megújítása már a földrengés előtt megkezdődött. Strossmayer már 1874-ben megindította a nyilvánosságot a felújításra. Bollénak Strossmayer 1878-ban adott eszmeterveket a féújításra. Már a következő évben Mihalovics elindította a felújítást, amely a médiákban az az alábbi nevet kapta: „Bollé katedrálisa” („Bolléova katedrala“). A munkálatokat csak a földrengés után lehetett nagyobb mértékben folytatni. A megújítás végét már Mihalovics érsek nem érte meg, mert 1891-ben elhunyt.

Halála és emléke 
Mihalovics elhunyt 1891. február 19-én Zágrábban életének 77. évében. Eltemették a székesegyházban, amelynek felújítását már nem érte meg. Liberális »Obzor« folyóirat, amely sokszor ellenkezett vele, halálával kapcsolatban megjegyezte,
»nem igazolta a nép félelmét sem a remény azoknak másoknok, hogy szolgáljon. Számára a szelídség és az igazságosság királysága nem voltak üres szavak. Állandóan a horvát ellenséges fogadtatásnak volt a terhelése alatt, amely akadályozta munkájában.«
A horvátok között is megmaradt magyarnak, személyzetét is közülük válogatta.
Szelíd, okos magatartásával a kezdetben bizalmatlan horvát népnek teljes rokonszenvét megnyerte.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Mihalovics József, egyik a 13 bíboros között horvát történelmében (Josip Mihalović – jedan od trinaestorice kardinala u hrvatskoj povijesti)
 Mihalovich József – hetvenedik a sorrendben a zágrábi érsekek között (Josip Mihalović, sedamdeseti po redu zagrebački nadbiskup) 

Magyar bíborosok
Magyar katolikus papok
Zágrábi érsekek
1814-ben született személyek
1891-ben elhunyt személyek
19. századi püspökök
Mihalovics József , Mihalović Josip ; ugyancsak Mihalovits vagy Mihalovich ( Torontáltorda , január – Zágráb , február ) bíboros , zágrábi érsek . Életrajz Származás A Mihalovics család ( előfordul Mihalovich , Mihalovits , Mihalović , Mihajlović formában is ) szerb–horvát–magyar nemesi család volt Szlavóniában . A nemességet III. Károly1740 ) adományozta nekikban , mert a Habsburg Birodalom tisztjeiként bátran harcoltak a törökök ellen.ig ortodox hitvallásúak voltak és vezetéknevük Mihajlović . Teljes egységre léptek Rómával , és megkezdődött a társadalmi és gazdasági felemelkedésük . A család több jelentős személyiséget adott a történelemnek , közülük legismertebbek Mihalovich Ödön Károly ( =Dragutin1918 ) , Hugó Mihalovics Zsigmond1959 ) és leginkább József ( Josip,1891 ) . Iskoláztatása Tordán született , az Osztrák Császárságban ( ma Torda , település Nagybecskerek mellett a Vajdaságban , Szerbiában ) . Elemi iskoláit is itt végezte . Általános iskolába ( grammatika ) Tordán és Nagybecskereken járt , a középiskolát ( gimnáziumot , humanisztikát ) Szegeden , felsőbb iskolát Temesváron végezte , ahol bevégezte teológiai doktorátust szerzett.től a püspöki hivatalban volt irodaigazgató . augusztusén Lonovics József csanádi püspök szentelte pappá.ben Temesvár belvárosában lett káplán , majdtől szertartásmester ( ceremoniarius ) és szentszéki jegyző;ben püspöki titkár és kísérő a bérmautakon , majdban püspökségi irodaigazgató. februárjában kanonok lett, ben püspöki helynök ( provicarius generalis ) . Népek tavasza A „ népek tavasza” viharos eseményei őt is magukkal ragadták . Mint magyar felkelőt Temesváron katonai bíróság elé állították ; novemberén megfosztották minden hivatalától , titulusától , vagyonától , négy év börtönre ítélték , ebből körülbelül két évet letöltött Lipótvárában ( Nyitra közelében , ma Szlovákia) .ben kegyelmet kapott , de még négy évig csak segédlelkész lehetett szülőfalujában , rendőri felügyelet alatt.okt óberében plébános lett Német Besenovántől esperes és iskolai felügyelő.májusában ismét kanonok lett , júniusban Temesvár-gyárvárosi lelkész és Vaskai Szentmárton apátja . Püspök és bíboros 1868-ban kinevezték dulmi címzetes püspökké , majd májusén zágrábi érsekké . Júliusén szentelték püspökké Bécsben . A főszentelő Mariano Falcinelli Antoniacci OSB címzetes athéni érsek volt . Beiktatása Zágrábban történt augusztusán . 1877 júniusában boldog IX . Piusz pápa kinevezte a San Pancrazio fuori le mura bíboros-papjává . A bíborosi kalapot Rómában vette át a Szent Péter-bazilikában júniusén.ban részt vett a konklávén , melyen megválasztották XIII. Leó pápát . Mihalovics nem szívesen engedelmeskedett a király akaratának , hogy zágrábi érsek legyen . Máres Zágrábba érkezésekor elhatározta , hogy lemond és kéri áthelyezését egy magyar ajkú püspökségbe , azzal indokolva kérelmét , hogy nem élhet egy „ ellenséges zágrábi környezetben” , de a király és egyházi elöljárók kérésének eleget téve maradt . Munkássága Az egyházi és népi kultúrában , valamint politikai életben mélyen gyökereztek elődje , Haulik György ( *1786 , érsek † 1869. ) tettei , valamint kortársa , Josip Juraj Strossmayer Mégis különösen a lelki élet terén igyekezett tevékenykedni . Tevékenykedésében különösen a papi hivatások szorgalmazásán dolgozott , ígyban megnyílik a kisszeminárium és gimnázium . A papnevelésre négy kanonok jövedelmét rendelte el . Mihalovics kinevezte Juraj Posilovićot mint szerkesztőt a Zágrábi Katolikus Laphoz ( Zagrebački katolički list , Posilović emellettben rendes előadó lett Teológiai Fakultáson a I. Ferenc József által újonnan megalapított Zágrábi egyetemen . Itt működött egésze püspökké való kinevezéséig Zengg- Modrus püspökségbe . Az újságában több szakmai értekezése volt kapcsolatba az Első vatikáni Zsinattal-1870. ) – valamint a jelentős Örök Pásztor ( Pastor Æternus ) konstitúcióhoz , amely tartalmazza a pápai csalhatatlanságot , amelyért a liberálisok élesen elítélték a jezsuitákat , mint annak valószínű szerzőjét . A Lap jelentette , hogy Strossmayer a zsinati rendelkezéseket megjelentette püspökségi értesítőjében s ezzel azokat valóban elfogadta . Földrengés és a székesegyház megújítása Mihalics bíboros nagy műve megújítani a zágrábi székesegyházat , amelynek védőszentje »Mária Mennybevétele , Szent István és László Király« . Márben megkezdte Strossmayer – akinek Szlavoniában nagy és gazdag birtokai voltak – gyűjteni a megújításra ; alig kezdte ezt a munkát , amikor félbeszakította az erős földrengés novemberén , amely nagyon megrongálta Zágrábot , mást templomokat , de a székesegyházat legjobban ; így még nagyobb javításokba és munkálatokba kellett kezdeniük . 7 óra,perc ésmásodperckor , ezen a napon , Zágrábban pusztító földrengés volt3 fokos a Richter skála szerint ) , az epicentruma területileg a Zágrábi hegységek ( Medvednica , Zagrebačka gor , Sljeme ) . Az anyagi kár az akkor állami évi költségvetés fele volt . A földrengésben tehát súlyosan megsérült a Boldogságos Szűz Mária mennybevétele ( társvédőszentek Szent István és László királyok ) gotikus stílusi katedrális , amelyben éppen akkor a mellékoltáron misézett Franjo Rački kanonok Megéléseit megírta az „ Obzor” című újságban : »... amikor kiáltás hallatszót , a boltívek törése és sötétség porfelhővel kísérve , úgy , hogy látható volt a templom és a falak borzalmas mozgása.« A század végén , de különösen a században a székesegyház belsejét túltengték a szép barokk oltárok – összesenoltár volt , ezekből csak három került be a megújított székesegyházba ( unv . „ Bollé katedrálisa” ) . A földrengés után megindult a székesegyház felújítása.1902 ) neogótikus stílusban Bollé Hermann építész vezetése alatt , valamint Izidora Kršnjavski védnökségével . A felújítás ára kitett494.430 koronát ésfillért . Zágrábi székesegyház megkapta mai alakját . Hiányos a tető az üvegezett cseréppel , mint amilyennel fedve van a Felső város Szent Márk temploma ( Sveti Marko u Gornjem gradu ) , az úgynevezett „ zágrábi székesegyház zászlója” ( zastava zagrebačke katedrale ) , amely az elévültség következtébenben lecserélték rézbádogra . A székesegyház megújítása már a földrengés előtt megkezdődött . Strossmayer márben megindította a nyilvánosságot a felújításra . Bollénak Strossmayerban adott eszmeterveket a féújításra . Már a következő évben Mihalovics elindította a felújítást , amely a médiákban az az alábbi nevet kapta : „ Bollé katedrálisa” ( „ Bolléova katedrala“ ) . A munkálatokat csak a földrengés után lehetett nagyobb mértékben folytatni . A megújítás végét már Mihalovics érsek nem érte meg , mertben elhunyt . Halála és emléke Mihalovics elhunyt februárén Zágrábban életének évében . Eltemették a székesegyházban , amelynek felújítását már nem érte meg . Liberális »Obzor« folyóirat , amely sokszor ellenkezett vele , halálával kapcsolatban megjegyezte , »nem igazolta a nép félelmét sem a remény azoknak másoknok , hogy szolgáljon . Számára a szelídség és az igazságosság királysága nem voltak üres szavak . Állandóan a horvát ellenséges fogadtatásnak volt a terhelése alatt , amely akadályozta munkájában.« A horvátok között is megmaradt magyarnak , személyzetét is közülük válogatta . Szelíd , okos magatartásával a kezdetben bizalmatlan horvát népnek teljes rokonszenvét megnyerte . Jegyzetek Külső hivatkozások Mihalovics József , egyik abíboros között horvát történelmében ( Josip Mihalović – jedan od trinaestorice kardinala u hrvatskoj povijesti ) Mihalovich József – hetvenedik a sorrendben a zágrábi érsekek között ( Josip Mihalović , sedamdeseti po redu zagrebački nadbiskup ) Magyar bíborosok Magyar katolikus papok Zágrábi érsekek 1814-ben született személyek 1891-ben elhunyt személyek 19. századi püspökök