Hszü Sen
(adott neve:  叔重) a Keleti Han-dinasztia idején élt kiváló nyelvész, filológus. Főműve az i. sz. 100-ban összeállított  („Az egyszerű és összetett írásjegyek magyarázata”) című etimológiai szótár, amely nem csupán az első ilyen jellegű alkotás, hanem  ebben a művében határozta meg és definiálta a kínai írásjegyek hatféle szerkezeti típusát ( 六書 / 六书). Műve a korai kínai írás tanulmányozásának páratlan forrása.

Élete és munkássága
Életrajzával kapcsolatban csak egy rövid bejegyzés található a Kései Han-dinasztia hivatalos történeti művének,  75. fejezetében. Ezek szerint a -beli (汝南) ben (召陵) született. Egyszerű, őszinte természetű ember volt, aki már ifjú korától kezdve alaposan tanulmányozta a konfuciánus kánon műveit. A koertársai tiszteletük és elismerésük jeleként az „Öt klasszikus páratlanjaként” ( 五經無雙) emlegették. Élete során több féle hivatali tisztséget is betöltött, majd visszavonulva családja körében hunyt el valamikor i. sz. 120. után.

Nevéhez fűződik a  (《五經異義》) vagyis „Az öt klasszikus különböző jelentései” című mű összeállítása, amelyben a konfuciánus kánon „Öt klasszikusának” ( 《五經》), a Dalok könyve, az Írások könyve, a Szertartások feljegyzései, a Változások könyve és a Tavasz és ősz krónikája művek filológiai vizsgálatának összegzését adja közre.

Fő művének azonban a , „Az egyszerű és összetett írásjegyek magyarázata” című etimológiai szótár összeállítása tekinthető, amely munkájával már i. sz. 100-ra elkészült, de amely a kormányzat érdektelensége miatt ekkor nem jelenhetett meg. Majd csak fia,  (許沖) mutatta be és nyújtotta át az uralkodónak, így i. sz. 121-ben (még  életében) került hivatalosan is kiadásra. A kínai történelem során ez volt az első ilyen jellegű mű, amely 540 fogalomkulcs ( 部首) alá rendezve, összesen 9 353 írásjegy etimológiáját, összetevőit és jelentését tárgyalja. A t megelőző szótárakban, mint az ban és a ben (《方言》) a keresés igen nehézkes volt, így az osztályozóelemek használata nagy előrelépést jelentett, az új módszer a keresést gyorssá és hatékonnyá tette. A ben a meghatározandó írásjegyek kis pecsétírással íródtak, amely a  állam, majd a -dinasztia hivatalos írása volt.  nyelvészeti munkásságának egyik legnagyobb érdeme az írásjegyek hatféle szerkezeti típusának ( (六書) megállapítása és definiálása.

Hivatkozások

Megjegyzések

Források

Irodalom 
  de Crespigny, Rafe (ed.). A Biographical Dictionary of Later Han to Three Kingdoms (23–220 AD). Leiden–Boston, Brill, 2007.

Kapcsolódó szócikkek 
 Suo-ven csie-ce
 Kínai írás

Külső hivatkozások 

Ókori kínai tudósok
( adott neve : 叔重 ) a Keleti Han-dinasztia idején élt kiváló nyelvész , filológus . Főműve az i. sz.ban összeállított ( „ Az egyszerű és összetett írásjegyek magyarázata” ) című etimológiai szótár , amely nem csupán az első ilyen jellegű alkotás , hanem ebben a művében határozta meg és definiálta a kínai írásjegyek hatféle szerkezeti típusát ( 六書 / 六书) . Műve a korai kínai írás tanulmányozásának páratlan forrása . Élete és munkássága Életrajzával kapcsolatban csak egy rövid bejegyzés található a Kései Han-dinasztia hivatalos történeti művének , fejezetében . Ezek szerint a -beli ( 汝南 ) ben ( 召陵 ) született . Egyszerű , őszinte természetű ember volt , aki már ifjú korától kezdve alaposan tanulmányozta a konfuciánus kánon műveit . A koertársai tiszteletük és elismerésük jeleként az „ Öt klasszikus páratlanjaként” ( 五經無雙 ) emlegették . Élete során több féle hivatali tisztséget is betöltött , majd visszavonulva családja körében hunyt el valamikor i. sz. után . Nevéhez fűződik a ( 《 五經異義 》 ) vagyis „ Az öt klasszikus különböző jelentései” című mű összeállítása , amelyben a konfuciánus kánon „ Öt klasszikusának” ( 《 五經 》 ) , a Dalok könyve , az Írások könyve , a Szertartások feljegyzései , a Változások könyve és a Tavasz és ősz krónikája művek filológiai vizsgálatának összegzését adja közre . Fő művének azonban a , „ Az egyszerű és összetett írásjegyek magyarázata” című etimológiai szótár összeállítása tekinthető , amely munkájával már i. sz.ra elkészült , de amely a kormányzat érdektelensége miatt ekkor nem jelenhetett meg . Majd csak fia , ( 許沖 ) mutatta be és nyújtotta át az uralkodónak , így i. sz.ben ( még életében ) került hivatalosan is kiadásra . A kínai történelem során ez volt az első ilyen jellegű mű , amelyfogalomkulcs ( 部首 ) alá rendezve , összesen353 írásjegy etimológiáját , összetevőit és jelentését tárgyalja . A t megelőző szótárakban , mint az ban és a ben ( 《 方言 》 ) a keresés igen nehézkes volt , így az osztályozóelemek használata nagy előrelépést jelentett , az új módszer a keresést gyorssá és hatékonnyá tette . A ben a meghatározandó írásjegyek kis pecsétírással íródtak , amely a állam , majd a -dinasztia hivatalos írása volt. nyelvészeti munkásságának egyik legnagyobb érdeme az írásjegyek hatféle szerkezeti típusának ( ( 六書 ) megállapítása és definiálása . Hivatkozások Megjegyzések Források Irodalom de Crespigny , Rafe ( ed. ) . A Biographical Dictionary of Later Han to Three Kingdoms220 AD ) . Leiden–Boston , Brill , Kapcsolódó szócikkek Suo-ven csie-ce Kínai írás Külső hivatkozások Ókori kínai tudósok