Johann Wolfgang Döbereiner
Johann Wolfgang Döbereiner (Hof, 1780. december 13. – Jéna, 1849. március 24.) német kémikus.

Élete, munkássága 
Egy kocsis fiaként született, kevés lehetősége volt a formális iskolázásra. Aztán gyógyszerésztanoncként dolgozott, miközben széles körben olvasott, és tudományos előadásokon vett részt. Münchbergben gyógyszerészetet tanult, később bölcsészeti, ásvány- és vegytani tanulmányokra adta magát. 1803-ban szülővárosában kémiai gyárat alapított, amellyel azonban ismét felhagyott. 1810-ben a jénai egyetem tanárává hívták meg, mely állásában haláláig működött. Szintén kémiát tanult Strasbourgban.

1823-ban kifejlesztette az öngyújtót, amely ma a dohányzás egyik elengedhetetlen kelléke. A róla elnevezett gyújtókészülék a gyufa általános használata előtt nagyon elterjedt volt. E készülékben cink kénsavval érintkezve, hidrogént fejleszt, mely vékony nyíláson platinataplóra áramlik. A platinatapló ilyenkor izzásig felhevül és a hidrogént meggyújtja. A hangyasavat 1822-ben mesterségesen előállította, az ún. triádokra figyelmeztetve az elemek periódusos rendszerének megállapításához hozzájárult. 1830-ban a Rostocki Egyetem orvosi karán díszdoktori címet kapott.

Fiával, Franz Döbereinerrel közösen adták ki a Deutsches Apothekerbuch című munkát (Stuttgart, 1840-55).

Tankönyvei
 Elemente der pharmacentischen Chemie (1819)
 Anfangsgründe der Chemie und Stöehiometrie (1826)
 Grundriss der allgemeinen Chemie (1828)

Tagságai 
 1818: Leopoldina Német Természettudományos Akadémia
 1820: Bajor Tudományos Akadémia (kültag)
 1835: Porosz Tudományos Akadémia (levelező tag)

Jegyzetek

Források 
 
 Rudolph Zaunick: Döbereiner, Johann Wolfgang. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, , S. 11 f. (Digitalisat). 

Német kémikusok
1780-ban született személyek
1849-ben elhunyt személyek
Johann Wolfgang Döbereiner ( Hof , december – Jéna , március ) német kémikus . Élete , munkássága Egy kocsis fiaként született , kevés lehetősége volt a formális iskolázásra . Aztán gyógyszerésztanoncként dolgozott , miközben széles körben olvasott , és tudományos előadásokon vett részt . Münchbergben gyógyszerészetet tanult , később bölcsészeti , ásvány- és vegytani tanulmányokra adta magát.ban szülővárosában kémiai gyárat alapított , amellyel azonban ismét felhagyott.ben a jénai egyetem tanárává hívták meg , mely állásában haláláig működött . Szintén kémiát tanult Strasbourgban . 1823-ban kifejlesztette az öngyújtót , amely ma a dohányzás egyik elengedhetetlen kelléke . A róla elnevezett gyújtókészülék a gyufa általános használata előtt nagyon elterjedt volt . E készülékben cink kénsavval érintkezve , hidrogént fejleszt , mely vékony nyíláson platinataplóra áramlik . A platinatapló ilyenkor izzásig felhevül és a hidrogént meggyújtja . A hangyasavatben mesterségesen előállította , az ún. triádokra figyelmeztetve az elemek periódusos rendszerének megállapításához hozzájárult.ban a Rostocki Egyetem orvosi karán díszdoktori címet kapott . Fiával , Franz Döbereinerrel közösen adták ki a Deutsches Apothekerbuch című munkát ( Stuttgart , Tankönyvei Elemente der pharmacentischen Chemie Anfangsgründe der Chemie und Stöehiometrie Grundriss der allgemeinen Chemie Tagságai Leopoldina Német Természettudományos Akadémia Bajor Tudományos Akadémia ( kültag ) Porosz Tudományos Akadémia ( levelező tag ) Jegyzetek Források Rudolph Zaunick : Döbereiner , Johann Wolfgang . In : Neue Deutsche Biographie ( NDB) . Band Duncker & Humblot , Berlin , S.f . ( Digitalisat ) . Német kémikusok 1780-ban született személyek 1849-ben elhunyt személyek