Szikszai Lajos
Szamosújlaki Szikszai Lajos (Szilágysámson, 1825. november 25. – Zilah, 1897. augusztus 31.) Szilágy vármegye alispánja, 1848-as forradalmár és szabadságharcos, politikus, az Országgyűlés tagja, királyi tanácsos és műgyűjtő. A Szilágyság és Zilah 19. századvégi politikai, gazdasági és kulturális életének egyik meghatározó alakja volt.

Életpályája 
1825. november 25-én Szilágysámsonban, a kisnemesi szamosújlaki Szikszay családban született a szamosújlaki születésű Szikszai Imre és désházi Petkes Anna gyermekeként. Szilágysámsoni tanulmányait követően, 1840-ben a Zilahi Református Kollégium diákja lett, majd 1844-től Kolozsváron jogot és 1846-tól Nagyszebenben német nyelvet tanult.

Részt vett az 1848–49-es forradalom és szabadságharc eseményeiben is. 1848. május 28-án közlegényként vonult be a szegedi 3. honvéd-zászlóaljba, de csakhamar  honvéd századosi rangig jutott. 1848. július 14-én részt vett a szenttamási-, 1849. március 5-én a szolnoki- és április 4-én a tápióbicskei csatákban. Hegyesi Márton hiteles adatokra alapozva állítja, hogy nem Földváry Károly, hanem Szikszai volt az, aki a 9. zászlóalj zászlajával kezében átvezette a Tápió hídján a 3. és 9. zászlóaljakat.

1849. április 23-án a komáromi várban Görgei a harcokban tanúsított hősiességéért katonai érdemrendet adott át neki.
Ugyancsak részt vett az isaszegi-, a váci- és a nagysallói csatákban, illetve Buda ostrománál, a peredi harcokban és Ószőny visszavételénél is.

A világosi fegyverletétel után az olmützi császári 54. morva ezredhez sorozták be közlegénynek.
Miután hazatért a császári katonaságból, visszavonult szülőfalujába és feleségül vette Kaáli Nagy Ágnest (1834–Zilah, 1902. május 15.),
 akinek a szülei kaáli Nagy Dániel, földbirtokos és Antal Ágnes (1786–1880) voltak. Frigyükből nem született gyermek, csak Kovács Ida nevelt leányuk maradt hátra.

1897. augusztus 31-én szívszélhűdésben halt meg. Sírja a zilahi nagytemetőben található.

Politikai pályafutása 
1861-ben közhivatalnoki pályára lép, amikor a Diósadi járás alszolgabírójává választották. 1862-ben ügyvédi oklevelet szerzett, majd miután a Wesselényi család őt bízta meg az ál-Wesselényi (Balla Gergely) elleni perrel, országos hírnévre tett szert. Zilah legkeresettebb jogászaként 1875 és 1881 között a zilahi választókerület országgyűlési képviselője volt. Az or­szággyűlés és a Szabadelvű Párt tisztelt tagjaként a nyilvános üléseken ugyan ritkán szólalt föl, de a bizottságokban annál inkább érvényesítette tudását és széles körű tapasz­talatait. 1881 után különféle bizottságokban tevékenykedett és Tisza Kálmán szabadelvű politikáját támogatta. 1883. december 18-án közfelkiáltással egyhangúlag alispánná választották, majd 1889-ben királyi tanácsosi címet kapott. 1889-ben és 1895-ben is újra megerősítették alispáni tisztségében.

Zilah fejlődése 

Tudományos érvelésének volt köszönhető, hogy 1876-os megyerendezéskor nem Szilágysomlyó, hanem Zilah lett Szilágy vármegye székhelye.

Munkássága idején Zilah hatalmas fejlődésen ment keresztül. Ekkor alakították ki a város főterét, melyen megépült a vármegyei- és a törvényszéki palota (a mai polgármesteri hivatal) és a Vigadó épületsora is. A Szénáskertben megkezdték az 1893-tól működő vármegyei kórház építését. A gazdasági élet fellendítését szolgálta az 1887-ben megépített, Zilah és Nagykároly, illetve az 1890-ben átadott Zilah és Dés között közlekedő vasútvonal és az 1894-ben beindult első üzem is, a téglagyár. Ő gon­doskodott egy fogház építtetéséről is, illetve a kisdedóvókra és egyéb közmű­velődési célokra évi 3%-os pótadót szavaztatott meg.

Egyénisége, sokoldalú műveltsége a vármegye és Zilah szellemi életére is hatással volt. Számos egyesület alakul, melyeknek Szikszai is tagja, és támogatta a Wesselényi- és a Tuhutum-emlékmű felállításának gondolatát. Emellett a helyi lapokban cikkeket, családtörténeti írásokat, értekezéseket közölt. Szenvedélyes gyűjtője volt a régészeti tárgyaknak, a régi dokumentumoknak és könyveknek. Még életében 602 kötetet adományozott a Református Kollégium könyvtárának, régészeti gyűjteménye halála után a Kollégiumba került. Bár a két világháború igen megtizedelte az állományt. Ennek ellenére az 1951-ben megalakult zilahi Történelmi és Művészeti Múzeum alapgyűjteményét a Szikszai Lajos hagyatékából kikerülő kő- és bronzeszközök, illetve kerámiatöredékek alkották.

Honvédségi emlékrendezvényeket is szervezett. 1878-ban Szegeden, 1888-ban Nagyváradon megszervezte a 3. zászlóalj életben maradt tisztjei részére a 30., illetve a 40. évfordulós találkozót. éves összejöveteleket, s annyival inkább vágyakodva nézett az 1898-ra Aradra tervezett 50 éves összejövetel elé, mert akkorra volt meg­jelenendő a 3-ik zászlóalj története is. A munka kész, meg is jelenik a kitű­zött időre.

Művei 
Számos apró közleményt, cikkeket, családtörténeti írást, értekezést közölt a zilahi lapokban, illetve rendezvényeken is felolvasta tanulmányait.
 Hadadi báró Wesselényi Miklós emléke. Élet- és jellemrajz. Budapest, 1884. (1883. szeptember 24-én Wesselényi arcképének leleplezése alkalmával olvasta fel Zilahon)
 Alispáni jelentés Szilágy vármegye 1894. évi rendes közgyűléséhez a vármegye közállapotáról. Zilah, 1894.
 Levele Dénes Lajoshoz, Zilah, 1893. július 10. (Szilágy, 1897. 41. sz).

Emlékezete 
 1904. november 6-án a zilahi vármegyei közkórház parkjában felavatták mellszobrát. Az impériumváltásokat követően Dr. Berger János főorvos művét eltüntették.
 Róla kapta egykori nevét az egyik zilahi park is, melyben az 1968-ban lerombolt Tuhutum-emlékmű is állt.
 A szilágysámsoni általános iskola felvette a Szikszai Lajos Általános Iskola nevet

Jegyzetek

Források 
 
 
 
 Györfi-Deák György: Un monument dispărut (Egy eltűnt emlékmű). Caiete Silvane, 2008.

További információk 
 Hegyesi Márton: Az 1848–49-iki harmadik honvédzászlóalj története, Budapest, Franklin, 1898. 
 Szikszai Lajos  (szilagysag.eloerdely.ro)

Kapcsolódó szócikkek 
 Zilah
 Zilah magyar irodalmi és művelődési élete
 Műgyűjtők Erdélyben

Szilágy vármegye alispánjai
1825-ben született személyek
1897-ben elhunyt személyek
Magyar műgyűjtők
Az 1848–49-es forradalom és szabadságharc fontosabb alakjai
Országgyűlési képviselők (1875–1878)
Országgyűlési képviselők (1878–1881)
Szabadelvű Párt-tagok
Országgyűlési képviselők (Szabadelvű Párt)
Magyar jogászok
Szamosújlaki Szikszai Lajos ( Szilágysámson , november – Zilah , augusztus ) Szilágy vármegye alispánja , as forradalmár és szabadságharcos , politikus , az Országgyűlés tagja , királyi tanácsos és műgyűjtő . A Szilágyság és Zilah századvégi politikai , gazdasági és kulturális életének egyik meghatározó alakja volt . Életpályája 1825. novemberén Szilágysámsonban , a kisnemesi szamosújlaki Szikszay családban született a szamosújlaki születésű Szikszai Imre és désházi Petkes Anna gyermekeként . Szilágysámsoni tanulmányait követően, ben a Zilahi Református Kollégium diákja lett , majdtől Kolozsváron jogot éstól Nagyszebenben német nyelvet tanult . Részt vett az49-es forradalom és szabadságharc eseményeiben is. májusán közlegényként vonult be a szegedi honvéd-zászlóaljba , de csakhamar honvéd századosi rangig jutott. júliusén részt vett a szenttamási- , márciusén a szolnoki- és áprilisén a tápióbicskei csatákban . Hegyesi Márton hiteles adatokra alapozva állítja , hogy nem Földváry Károly , hanem Szikszai volt az , aki a zászlóalj zászlajával kezében átvezette a Tápió hídján a és zászlóaljakat . 1849. áprilisán a komáromi várban Görgei a harcokban tanúsított hősiességéért katonai érdemrendet adott át neki . Ugyancsak részt vett az isaszegi- , a váci- és a nagysallói csatákban , illetve Buda ostrománál , a peredi harcokban és Ószőny visszavételénél is . A világosi fegyverletétel után az olmützi császári morva ezredhez sorozták be közlegénynek . Miután hazatért a császári katonaságból , visszavonult szülőfalujába és feleségül vette Kaáli Nagy ÁgnestZilah , május ) , akinek a szülei kaáli Nagy Dániel , földbirtokos és Antal Ágnes1880 ) voltak . Frigyükből nem született gyermek , csak Kovács Ida nevelt leányuk maradt hátra . 1897. augusztusén szívszélhűdésben halt meg . Sírja a zilahi nagytemetőben található . Politikai pályafutása 1861-ben közhivatalnoki pályára lép , amikor a Diósadi járás alszolgabírójává választották.ben ügyvédi oklevelet szerzett , majd miután a Wesselényi család őt bízta meg az ál-Wesselényi ( Balla Gergely ) elleni perrel , országos hírnévre tett szert . Zilah legkeresettebb jogászakéntésközött a zilahi választókerület országgyűlési képviselője volt . Az or­szággyűlés és a Szabadelvű Párt tisztelt tagjaként a nyilvános üléseken ugyan ritkán szólalt föl , de a bizottságokban annál inkább érvényesítette tudását és széles körű tapasz­talatait.után különféle bizottságokban tevékenykedett és Tisza Kálmán szabadelvű politikáját támogatta. decemberán közfelkiáltással egyhangúlag alispánná választották , majdben királyi tanácsosi címet kapott.ben ésben is újra megerősítették alispáni tisztségében . Zilah fejlődése Tudományos érvelésének volt köszönhető , hogyos megyerendezéskor nem Szilágysomlyó , hanem Zilah lett Szilágy vármegye székhelye . Munkássága idején Zilah hatalmas fejlődésen ment keresztül . Ekkor alakították ki a város főterét , melyen megépült a vármegyei- és a törvényszéki palota ( a mai polgármesteri hivatal ) és a Vigadó épületsora is . A Szénáskertben megkezdték aztól működő vármegyei kórház építését . A gazdasági élet fellendítését szolgálta azben megépített , Zilah és Nagykároly , illetve azben átadott Zilah és Dés között közlekedő vasútvonal és azben beindult első üzem is , a téglagyár . Ő gon­doskodott egy fogház építtetéséről is , illetve a kisdedóvókra és egyéb közmű­velődési célokra évi-os pótadót szavaztatott meg . Egyénisége , sokoldalú műveltsége a vármegye és Zilah szellemi életére is hatással volt . Számos egyesület alakul , melyeknek Szikszai is tagja , és támogatta a Wesselényi- és a Tuhutum-emlékmű felállításának gondolatát . Emellett a helyi lapokban cikkeket , családtörténeti írásokat , értekezéseket közölt . Szenvedélyes gyűjtője volt a régészeti tárgyaknak , a régi dokumentumoknak és könyveknek . Még életébenkötetet adományozott a Református Kollégium könyvtárának , régészeti gyűjteménye halála után a Kollégiumba került . Bár a két világháború igen megtizedelte az állományt . Ennek ellenére azben megalakult zilahi Történelmi és Művészeti Múzeum alapgyűjteményét a Szikszai Lajos hagyatékából kikerülő kő- és bronzeszközök , illetve kerámiatöredékek alkották . Honvédségi emlékrendezvényeket is szervezett.ban Szegeden, ban Nagyváradon megszervezte a zászlóalj életben maradt tisztjei részére a , illetve a évfordulós találkozót. éves összejöveteleket , s annyival inkább vágyakodva nézett azra Aradra tervezettéves összejövetel elé , mert akkorra volt meg­jelenendő aik zászlóalj története is . A munka kész , meg is jelenik a kitű­zött időre . Művei Számos apró közleményt , cikkeket , családtörténeti írást , értekezést közölt a zilahi lapokban , illetve rendezvényeken is felolvasta tanulmányait . Hadadi báró Wesselényi Miklós emléke . Élet- és jellemrajz . Budapest , szeptemberén Wesselényi arcképének leleplezése alkalmával olvasta fel Zilahon ) Alispáni jelentés Szilágy vármegye évi rendes közgyűléséhez a vármegye közállapotáról . Zilah , Levele Dénes Lajoshoz , Zilah , július ( Szilágy , sz ) . Emlékezete novemberán a zilahi vármegyei közkórház parkjában felavatták mellszobrát . Az impériumváltásokat követően Dr . Berger János főorvos művét eltüntették . Róla kapta egykori nevét az egyik zilahi park is , melyben azban lerombolt Tuhutum-emlékmű is állt . A szilágysámsoni általános iskola felvette a Szikszai Lajos Általános Iskola nevet Jegyzetek Források Györfi-Deák György : Un monument dispărut ( Egy eltűnt emlékmű ) . Caiete Silvane , További információk Hegyesi Márton : Az49-iki harmadik honvédzászlóalj története, Budapest , Franklin , Szikszai Lajos ( szilagysag.eloerdely.ro ) Kapcsolódó szócikkek Zilah Zilah magyar irodalmi és művelődési élete Műgyűjtők Erdélyben Szilágy vármegye alispánjai 1825-ben született személyek 1897-ben elhunyt személyek Magyar műgyűjtők Az49-es forradalom és szabadságharc fontosabb alakjai Országgyűlési képviselők1878 ) Országgyűlési képviselők1881 ) Szabadelvű Párt-tagok Országgyűlési képviselők ( Szabadelvű Párt ) Magyar jogászok