Forráslápok
A forrásláp a síklápok egyik típusa; a víz származása szerint a szoligén síklápok közé tartoznak, vagyis azok közé, ahol a láp vízellátását a talajból fakadó, áramló víz biztosítja. Minden esetben a felszínre vagy a felszín közelébe feltörő rétegvizek (források) felett, sík vagy gyenge lejtésű területeken alakulnak ki, és általában kis (maximum néhány hektáros) kiterjedésűek. Kevés tőzeget tartalmaznak, mert az oxigénben dús, friss forrásvíz hatására a szerves üledék nagy része lebomlik. Nem tévesztendők össze a források kifolyóiban kialakuló forrásgyepekkel, azaz a Montio-Cardaminetea társulástani osztály növénytársulásaival.

Növényzetük
A forráslápok növénytársulásai alapvetően a talaj és az alapkőzet mésztartalma, illetve ennek megfelelően a jellegadó fajok mészigénye, illetve mésztűrése szempontjából választhatók ketté, meszes forráslápokra (Carici lepidocarpae - Cratoneuretum filicini), illetve a mészmentes alapkőzetű hegy- és dombvidékeken kialakuló mészkerülő forráslápokra (Cardaminetum amarae).

A meszes forráslápok (Carici lepidocarpae - Cratoneuretum filicini) mindig meszes alapkőzeten (mészkő, dolomit) alakulnak ki, a források kifolyásainál. Jellemző növényfajai a pikkelyes sás (Carex lepidocarpa), a közönséges erdeikáka (Scirpus sylvaticus), a vastagerű moha (Cratoneuron filicinum) és a barkaszárú moha (Cratoneuron commutatum). Meszes forráslápok a Kárpát-medencében több helyen is előfordulnak, főként a Bükk-vidéken, a Vértesben és a Balaton-felvidéken.

A mészkerülő forráslápok (más néven kakukktormás forráslápok; Cardaminetum amarae) pionír jellegű növénytársulások, amelyek többnyire szilikátos alapkőzeten, neutrális vagy gyengén savanyú vizű források felszínre törésénél jönnek létre. Jellegadó növényfajai a hideg, tiszta vizet kedvelő, mészkerülő fajok, mint például a keserű kakukktorma (Cardamine amara), a lómenta (Mentha longifolia), a tavaszi forrásfű (Montia fontana), a veselke (Chrysosplenium alternifolium) vagy a széleslevelű gyapjúsás (Eriophorum latifolium). A mai Magyarország területén csak szórványosan fordul elő ilyen forrásláp, a Bükk-vidéken, a Vértesben, a Bakonyban és a Nyugat-Dunántúl peremvidékein.

Természetvédelmi jelentőségük

A forráslápok természetvédelmi jelentőségét nem annyira az ilyen növénytársulásokban előforduló növény- és állatfajok természetvédelmi értéke, mint inkább az adja, hogy érzékeny, pontos indikátorai az adott forrás (és az azt ellátó vízgyűjtő terület) vízminőségének – ez különösen a közelben található települések ivóvízbázisát jelentő karsztvizek esetén lényeges. A forráslápok mindenkori állapota jól jelzi a vízbázis minőségi és mennyiségi változásait is, tehát víz szennyeződését éppúgy, mint a vízszint süllyedését.

Az ilyen növénytársulásokat elsősorban a forrásvíz közvetlen elszennyeződése, valamely tápelem szintjének feldúsulása, vagy a víz elapadása, továbbá a forrás kiépítése, vagy a környék beépítése veszélyezteti leginkább. Magyarországon a forráslápok országosan nem, de egyes állományok lokálisan veszélyeztetettek.

Hazánkban minden forrásláp – a természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény 23. §-ában foglaltak alapján – ex lege, vagyis a törvény erejénél fogva természetvédelmi oltalom alatt áll.

Jegyzetek

Források
 Borhidi Attila, 2003: Magyarország növénytársulásai

Hidrogeográfia
Növényföldrajz
Természetvédelem
A forrásláp a síklápok egyik típusa ; a víz származása szerint a szoligén síklápok közé tartoznak , vagyis azok közé , ahol a láp vízellátását a talajból fakadó , áramló víz biztosítja . Minden esetben a felszínre vagy a felszín közelébe feltörő rétegvizek ( források ) felett , sík vagy gyenge lejtésű területeken alakulnak ki , és általában kis ( maximum néhány hektáros ) kiterjedésűek . Kevés tőzeget tartalmaznak , mert az oxigénben dús , friss forrásvíz hatására a szerves üledék nagy része lebomlik . Nem tévesztendők össze a források kifolyóiban kialakuló forrásgyepekkel , azaz a Montio-Cardaminetea társulástani osztály növénytársulásaival . Növényzetük A forráslápok növénytársulásai alapvetően a talaj és az alapkőzet mésztartalma , illetve ennek megfelelően a jellegadó fajok mészigénye , illetve mésztűrése szempontjából választhatók ketté , meszes forráslápokra ( Carici lepidocarpae - Cratoneuretum filicini ) , illetve a mészmentes alapkőzetű hegy- és dombvidékeken kialakuló mészkerülő forráslápokra ( Cardaminetum amarae ) . A meszes forráslápok ( Carici lepidocarpae - Cratoneuretum filicini ) mindig meszes alapkőzeten ( mészkő , dolomit ) alakulnak ki , a források kifolyásainál . Jellemző növényfajai a pikkelyes sás ( Carex lepidocarpa ) , a közönséges erdeikáka ( Scirpus sylvaticus ) , a vastagerű moha ( Cratoneuron filicinum ) és a barkaszárú moha ( Cratoneuron commutatum ) . Meszes forráslápok a Kárpát-medencében több helyen is előfordulnak , főként a Bükk-vidéken , a Vértesben és a Balaton-felvidéken . A mészkerülő forráslápok ( más néven kakukktormás forráslápok ; Cardaminetum amarae ) pionír jellegű növénytársulások , amelyek többnyire szilikátos alapkőzeten , neutrális vagy gyengén savanyú vizű források felszínre törésénél jönnek létre . Jellegadó növényfajai a hideg , tiszta vizet kedvelő , mészkerülő fajok , mint például a keserű kakukktorma ( Cardamine amara ) , a lómenta ( Mentha longifolia ) , a tavaszi forrásfű ( Montia fontana ) , a veselke ( Chrysosplenium alternifolium ) vagy a széleslevelű gyapjúsás ( Eriophorum latifolium ) . A mai Magyarország területén csak szórványosan fordul elő ilyen forrásláp , a Bükk-vidéken , a Vértesben , a Bakonyban és a Nyugat-Dunántúl peremvidékein . Természetvédelmi jelentőségük A forráslápok természetvédelmi jelentőségét nem annyira az ilyen növénytársulásokban előforduló növény- és állatfajok természetvédelmi értéke , mint inkább az adja , hogy érzékeny , pontos indikátorai az adott forrás ( és az azt ellátó vízgyűjtő terület ) vízminőségének – ez különösen a közelben található települések ivóvízbázisát jelentő karsztvizek esetén lényeges . A forráslápok mindenkori állapota jól jelzi a vízbázis minőségi és mennyiségi változásait is , tehát víz szennyeződését éppúgy , mint a vízszint süllyedését . Az ilyen növénytársulásokat elsősorban a forrásvíz közvetlen elszennyeződése , valamely tápelem szintjének feldúsulása , vagy a víz elapadása , továbbá a forrás kiépítése , vagy a környék beépítése veszélyezteti leginkább . Magyarországon a forráslápok országosan nem , de egyes állományok lokálisan veszélyeztetettek . Hazánkban minden forrásláp – a természet védelméről szóló évi LIII. törvény §-ában foglaltak alapján – ex lege , vagyis a törvény erejénél fogva természetvédelmi oltalom alatt áll . Jegyzetek Források Borhidi Attila , Magyarország növénytársulásai Hidrogeográfia Növényföldrajz Természetvédelem