Kájel Endre
Kájel Endre (Őszöd, 1881. május 28. – Zamárdi, 1955. december 15.) református lelkész, a balatonendrédi vert csipke kifejlesztője és elterjesztője.

Életrajza
Kájel Endre 1881. május 27-án született a Somogy vármegyei Balatonöszödön. Édesapja Kájel József református lelkész, édesanyja udvari Cserna Eszter volt. Iskoláit Gyönkön, Kunszentmiklóson és Halason, teológiai tanulmányait pedig Budapesten. Ezután 9 hónapig Edinburghban folytatta tanulmányait.  1902-ben kezdte lelkészi pályáját a Somogy vármegyei Bálványoson, majd  Gömör vármegyében Rimaszombatban és a Nógrád vármegyei Losoncon folytatta munkáját.

1907 augusztusában került a Somogy vármegyei Balatonendrédre református lelkésznek. 1921-ben Szabadszálláson feleségül vette Koronai Zsófiát. Halálát szívhűdés okozta.

Munkássága
Tárcákat, társadalmi és történelmi cikkeket írt a Lelkészegyesület, Protestáns Egyházi és Iskolai Lap, Kálvinista Szemle, Igehirdető és más egyházi lapokba valamint a Vasárnapi Újság, Új Somogy, Zalai Közlöny és a Kanizsai Közlöny  című lapokba.

Neki tulajdonítható az endrédi csipke kifejlesztése, magyarországi meghonosítása, valamint a háziipar fellendítése.

Tagja volt a Protestáns Irodalmi Társaságnak és a kaposvári Berzsenyi Dániel Irodalmi és Művészeti Társaságnak is.

Könyvei
 Adjon Isten szekularizációt minél előbb Amen. Debrecen, é.n.
 A falu politikája. Tahitótfalu, 1926. (3 kiadást ért meg és több mint negyvenezer példánya fogyott el).

A vert csipke 
A csipkekészítésnek Magyarországon is nagy hagyománya volt, bár születésének körülményei ma sem tisztázottak eléggé. A vert csipke a magyar falvakba főleg a felföldi vándorárusok révén jutott el, előállításában eleinte a bányavárosok német lakosságának volt fontos szerepe. Kezdetben vagyoni különbségekre való tekintet nélkül szinte mindenki megtanulta a csipkeverést, még a módosabb lányok is készítettek csipkét kelengyéjük gyarapítása céljából. A csipke varrott technikával készített változatát azonban nagyrészt csak a vászonszélek összeállításánál alkalmazták, amikor lepedőket, abroszokat, ingeket, gatyákat és pendelyeket készítettek. E technika az orsófákra tekert fonal különböző formáiból, párosításából alakult ki. Fontos kelléke a henger alakú, tömör párna, amelyhez párnatartó kapcsolódik.

A vertcsipke-készítés nagybani hagyománya Magyarországon főként Kájel Endre tevékenységéhez kötődik. A 20. század elején, 1908-ban Stöckel Vilma tanítónő szakmai irányításával ő indította el az első vert csipkekészítő tanfolyamot és kezdte el tanítani készítését, azzal a céllal, hogy segítsen az akkori nehéz viszonyok között: "kenyeret akart adni a nép kezébe". Az általa beindított mozgalom hatására egy újságcikk szerint (Budapesti Hírlap, 1924. június 15) akkoriban már 31 telepen 700 képzett magyar falusi lány készítette a habos csipkét.

Jegyzetek

Források
 Varga Éva: Írástudók Somogyban a két világháború között. III.

További információk

 Sziklay János: Dunántúli kulturmunkások. A Dunántúl művelődéstörténete életrajzokban. Bp., Dunántúli Közművelődési Egyesület, 1941. 
 
 Somogyi Helikon. A somogymegyei származású, vagy Somogyban több-kevesebb ideig lakó, vagy legalábbis Somoggyal kapcsolatban működő költők, írók és művészek lexikona. Szerk. Hortobágyi Ágost. Kaposvár, Szerző, 1928.

Magyar református lelkészek
1881-ben született személyek
1955-ben elhunyt személyek
Református magyarok
Kájel Endre ( Őszöd , május – Zamárdi , december ) református lelkész , a balatonendrédi vert csipke kifejlesztője és elterjesztője . Életrajza Kájel Endre májusán született a Somogy vármegyei Balatonöszödön . Édesapja Kájel József református lelkész , édesanyja udvari Cserna Eszter volt . Iskoláit Gyönkön , Kunszentmiklóson és Halason , teológiai tanulmányait pedig Budapesten . Ezutánhónapig Edinburghban folytatta tanulmányait. ben kezdte lelkészi pályáját a Somogy vármegyei Bálványoson , majd Gömör vármegyében Rimaszombatban és a Nógrád vármegyei Losoncon folytatta munkáját . 1907 augusztusában került a Somogy vármegyei Balatonendrédre református lelkésznek.ben Szabadszálláson feleségül vette Koronai Zsófiát . Halálát szívhűdés okozta . Munkássága Tárcákat , társadalmi és történelmi cikkeket írt a Lelkészegyesület , Protestáns Egyházi és Iskolai Lap , Kálvinista Szemle , Igehirdető és más egyházi lapokba valamint a Vasárnapi Újság , Új Somogy , Zalai Közlöny és a Kanizsai Közlöny című lapokba . Neki tulajdonítható az endrédi csipke kifejlesztése , magyarországi meghonosítása , valamint a háziipar fellendítése . Tagja volt a Protestáns Irodalmi Társaságnak és a kaposvári Berzsenyi Dániel Irodalmi és Művészeti Társaságnak is . Könyvei Adjon Isten szekularizációt minél előbb Amen . Debrecen , é.n . A falu politikája . Tahitótfalu,kiadást ért meg és több mint negyvenezer példánya fogyott el ) . A vert csipke A csipkekészítésnek Magyarországon is nagy hagyománya volt , bár születésének körülményei ma sem tisztázottak eléggé . A vert csipke a magyar falvakba főleg a felföldi vándorárusok révén jutott el , előállításában eleinte a bányavárosok német lakosságának volt fontos szerepe . Kezdetben vagyoni különbségekre való tekintet nélkül szinte mindenki megtanulta a csipkeverést , még a módosabb lányok is készítettek csipkét kelengyéjük gyarapítása céljából . A csipke varrott technikával készített változatát azonban nagyrészt csak a vászonszélek összeállításánál alkalmazták , amikor lepedőket , abroszokat , ingeket , gatyákat és pendelyeket készítettek . E technika az orsófákra tekert fonal különböző formáiból , párosításából alakult ki . Fontos kelléke a henger alakú , tömör párna , amelyhez párnatartó kapcsolódik . A vertcsipke-készítés nagybani hagyománya Magyarországon főként Kájel Endre tevékenységéhez kötődik . A század elején, ban Stöckel Vilma tanítónő szakmai irányításával ő indította el az első vert csipkekészítő tanfolyamot és kezdte el tanítani készítését , azzal a céllal , hogy segítsen az akkori nehéz viszonyok között : " kenyeret akart adni a nép kezébe " . Az általa beindított mozgalom hatására egy újságcikk szerint ( Budapesti Hírlap , júniusakkoriban mártelepenképzett magyar falusi lány készítette a habos csipkét . Jegyzetek Források Varga Éva : Írástudók Somogyban a két világháború között . III. További információk Sziklay János : Dunántúli kulturmunkások . A Dunántúl művelődéstörténete életrajzokban . Bp. , Dunántúli Közművelődési Egyesület , Somogyi Helikon . A somogymegyei származású , vagy Somogyban több-kevesebb ideig lakó , vagy legalábbis Somoggyal kapcsolatban működő költők , írók és művészek lexikona . Szerk . Hortobágyi Ágost . Kaposvár , Szerző , Magyar református lelkészek 1881-ben született személyek 1955-ben elhunyt személyek Református magyarok