II. Vilmos holland király
II. Vilmos (teljes nevén Vilmos Frigyes György Lajos, hollandul Willem Frederik George Lodewijk; 1792. december 6. – 1849. március 17.) Hollandia királya, Luxemburg nagyhercege és Limburg hercege 1840 és 1849 között.

Ifjúsága

Vilmos Hágában született 1792. december 6-án I. Vilmos holland király és Vilma királyné legidősebb fiaként. Anyai dédapja Nagy Frigyes porosz király volt. 

Mikor kétéves volt, Napóleon csapatai megszállták Hollandiát és családja Angliába menekült. Vilmos gyermekéveit a porosz udvarnál töltötte, ahol katonai oktatásban részesült és szolgált a porosz hadseregben, majd az Oxfordi Egyetemen tanult. 1811-ben Wellington herceg szárnysegédje lett és harcolt az ibériai háborúban a franciák ellen. 1811 júniusában alezredessé, októberében pedig ezredessé léptették elő. 1812 szeptemberében a brit régensherceg, a leendő IV. György maga mellé fogadta szárnysegédnek, 1813 decemberében pedig vezérőrnagyi kinevezést kapott. A bátor és közvetlen holland herceg népszerű volt a brit hadvezetésben, beceneve "Vékony Billy" volt. 1813 végén a francia csapatok visszavonulásával Hollandia felszabadult és apja lett az ország uralkodó hercege, így Vilmos is visszatért hazájába.  

Miután Napóleon 1815-ben megszökött Elba szigetéről, Vilmos ismét az ellene szövetkező európai koalíció egyik parancsnoka lett. 1815. június 16-án ő vezette az egyesült brit-holland sereg I. hadtestét a Quatre Bras-i csatában, két nappal később pedig megsebesült a waterlooi csatában. Vilmos a Napóleon felett aratott győzelemért megkapta a soestdijki palotát.

Házassága
Vilmos 1814-ben rövid időre eljegyezte György brit trónörökös egyetlen lányát, Charlotte-ot. Az eljegyzést György kezdeményezte, de hamarosan felbontották, mert a menyasszony anyja nem támogatta a házasságot és Charlotte sem akart Hollandiába költözni. Vilmos végül I. Sándor orosz cár legfiatalabb húgát, Anna Pavlovna Romanovát vette feleségül 1816. február 21-én a szentpétervári Téli Palota kápolnájában. A házasságra a két ország jó kapcsolatainak biztosítása végett került sor. Egy évvel később, 1817. február 17-én megszületett a trónörökös, a leendő III. Vilmos.

A belga felkelés
Vilmos herceg előzékeny és udvarias természete miatt meglehetős népszerűségnek örvendett a mai Belgium (akkor Dél-Hollandia) területén és az 1830-as belga forradalom kitörésekor ezt megpróbálta felhasználni arra, hogy egy mindkét fél által elfogadható kompromisszumot hozzon létre. Elképzelése az volt, hogy a déli tartományok adminisztratív autonómiát kapnának, de megmaradnának a holland királyi ház uralma alatt. Apja elvetette javaslatait, emiatt kapcsolatuk a későbbiekben feszült maradt. 

1831 áprilisában Vilmos vezette a felkelést leverésére indított tíznapos hadjáratot. A lázadókat visszaszorította és mélyen behatolt a belga területre, ám a francia intervenció hírére visszavonult. Az európai nagyhatalmak a Szász-Coburg-Gotha házból származó I. Lipótot választották belga uralkodónak. A két ország 1839-ben kötött békét egymással.

Uralkodása

Miután apja 1840. október 7-én lemondott, Vilmos lett Hollandia királya. Ő maga is konzervatív volt politikailag, de a közvetlen kormányzati kérdésekbe jóval kevésbe avatkozott bele, mint I. Vilmos. A liberálisok alkotmányos reformokat és a választójog kiszélesítését követelték, a király pedig józan és higgadt tudott maradni a politikai viták közepette is. 

1848 tavaszán Európa-szerte forradalmak törtek ki, Franciaországban megdöntötték a Bourbon-Orléans monarchiát. Vilmos attól tartott, hogy a forradalom átterjed Amszterdamra is, és megelőzve a kikényszerített változást, liberalizálta a holland politikai rendszert. Később így nyilatkozott: "Egyetlen éjszaka alatt konzervatívból liberálissá lettem". A neves liberális politikus, Johan Rudolf Thorbecke vezetésével létrehozott egy bizottságot az új alkotmány megszövegezésére. Az új rendszerben a parlament felsőházát (Eerste Kamer) nem a király nevezte ki, hanem a tartományok választották meg tagjait; az alsóházi (Tweede Kamer) képviselőket pedig közvetlenül választották.  Az addigi elektori rendszer helyett limitált általános választójogot biztosítottak a polgároknak. Az uralkodó hatalma jelentősen csökkent; az elsődleges hatalom ezután az alsóházhoz került. Az 1848-as alkotmány (bizonyos lényeges változtatásokkal, mint az teljes általános választójog és a választókörzetek helyett a listás szavazás 1917-es bevezetése) ma is érvényben van. 

Vilmos felesküdött az új parlament előtt, de néhány hónappal később az észak-brabanti Tilburgban váratlanul, 56 évesen elhunyt.

Családja

II. Vilmos biszexuális volt, nőkkel és férfiakkal is voltak afférjai. 1819-ben meg is zsarolták - ahogyan Van Maanen igazságügyminiszter fogalmazott egy levelében - "szégyenletes és természetellenes vágyai" miatt.   

Vilmosnak és Anna Pavlovnának öt gyermeke született:
Vilmos Sándor Pál Frigyes Lajos (1817–1890), III. Vilmos néven Hollandia királya
Vilmos Sándor Frigyes Konstantin Miklós Mihály (1818–1848)
Vilmos Frigyes Henrik (1820–1879)
Vilmos Sándor Ernő Frigyes Kázmér (1822. május 21. – 1822. október 22.)
Vilma Mária Zsófia Lujza (1824–1897)

Források
Hofschröer, Peter, 1815, The Waterloo Campaign, The German Victory p137, p200.
Hermans, Dorine and Hooghiemstra, Daniela: Voor de troon wordt men niet ongestrafd geboren, ooggetuigen van de koningen van Nederland 1830–1890, , 2007
9 December 1813 Het verheugd Rotterdam ontvangt Koning Willem I Engelfriet.net
De Grondwet van 1814 Republikanisme.nl

Fordítás

Lásd még 
 Hollandia uralkodóinak listája
 Holland uralkodók házastársainak listája
 Hollandia uralkodóinak családfája

</center>

Holland uralkodók
Oránia–Nassaui-ház
1792-ben született személyek
1849-ben elhunyt személyek
Hágaiak
Az Aranygyapjas rend lovagjai
Luxemburg nagyhercegei
II. Vilmos ( teljes nevén Vilmos Frigyes György Lajos , hollandul Willem Frederik George Lodewijk ; december – március ) Hollandia királya , Luxemburg nagyhercege és Limburg hercegeésközött . Ifjúsága Vilmos Hágában született decemberán I. Vilmos holland király és Vilma királyné legidősebb fiaként . Anyai dédapja Nagy Frigyes porosz király volt . Mikor kétéves volt , Napóleon csapatai megszállták Hollandiát és családja Angliába menekült . Vilmos gyermekéveit a porosz udvarnál töltötte , ahol katonai oktatásban részesült és szolgált a porosz hadseregben , majd az Oxfordi Egyetemen tanult.ben Wellington herceg szárnysegédje lett és harcolt az ibériai háborúban a franciák ellen.júniusában alezredessé , októberében pedig ezredessé léptették elő.szeptemberében a brit régensherceg , a leendő IV . György maga mellé fogadta szárnysegédnek , decemberében pedig vezérőrnagyi kinevezést kapott . A bátor és közvetlen holland herceg népszerű volt a brit hadvezetésben , beceneve " Vékony Billy " volt.végén a francia csapatok visszavonulásával Hollandia felszabadult és apja lett az ország uralkodó hercege , így Vilmos is visszatért hazájába . Miután Napóleonben megszökött Elba szigetéről , Vilmos ismét az ellene szövetkező európai koalíció egyik parancsnoka lett. júniusán ő vezette az egyesült brit-holland sereg I. hadtestét a Quatre Bras-i csatában , két nappal később pedig megsebesült a waterlooi csatában . Vilmos a Napóleon felett aratott győzelemért megkapta a soestdijki palotát . Házassága Vilmosben rövid időre eljegyezte György brit trónörökös egyetlen lányát , Charlotte-ot . Az eljegyzést György kezdeményezte , de hamarosan felbontották , mert a menyasszony anyja nem támogatta a házasságot és Charlotte sem akart Hollandiába költözni . Vilmos végül I. Sándor orosz cár legfiatalabb húgát , Anna Pavlovna Romanovát vette feleségül februárén a szentpétervári Téli Palota kápolnájában . A házasságra a két ország jó kapcsolatainak biztosítása végett került sor . Egy évvel később , februárén megszületett a trónörökös , a leendő III. Vilmos . A belga felkelés Vilmos herceg előzékeny és udvarias természete miatt meglehetős népszerűségnek örvendett a mai Belgium ( akkor Dél-Hollandia ) területén és azas belga forradalom kitörésekor ezt megpróbálta felhasználni arra , hogy egy mindkét fél által elfogadható kompromisszumot hozzon létre . Elképzelése az volt , hogy a déli tartományok adminisztratív autonómiát kapnának , de megmaradnának a holland királyi ház uralma alatt . Apja elvetette javaslatait , emiatt kapcsolatuk a későbbiekben feszült maradt . 1831 áprilisában Vilmos vezette a felkelést leverésére indított tíznapos hadjáratot . A lázadókat visszaszorította és mélyen behatolt a belga területre , ám a francia intervenció hírére visszavonult . Az európai nagyhatalmak a Szász-Coburg-Gotha házból származó I. Lipótot választották belga uralkodónak . A két országben kötött békét egymással . Uralkodása Miután apja októberén lemondott , Vilmos lett Hollandia királya . Ő maga is konzervatív volt politikailag , de a közvetlen kormányzati kérdésekbe jóval kevésbe avatkozott bele , mint I. Vilmos . A liberálisok alkotmányos reformokat és a választójog kiszélesítését követelték , a király pedig józan és higgadt tudott maradni a politikai viták közepette is . 1848 tavaszán Európa-szerte forradalmak törtek ki , Franciaországban megdöntötték a Bourbon-Orléans monarchiát . Vilmos attól tartott , hogy a forradalom átterjed Amszterdamra is , és megelőzve a kikényszerített változást , liberalizálta a holland politikai rendszert . Később így nyilatkozott : " Egyetlen éjszaka alatt konzervatívból liberálissá lettem " . A neves liberális politikus , Johan Rudolf Thorbecke vezetésével létrehozott egy bizottságot az új alkotmány megszövegezésére . Az új rendszerben a parlament felsőházát ( Eerste Kamer ) nem a király nevezte ki , hanem a tartományok választották meg tagjait ; az alsóházi ( Tweede Kamer ) képviselőket pedig közvetlenül választották . Az addigi elektori rendszer helyett limitált általános választójogot biztosítottak a polgároknak . Az uralkodó hatalma jelentősen csökkent ; az elsődleges hatalom ezután az alsóházhoz került . Azas alkotmány ( bizonyos lényeges változtatásokkal , mint az teljes általános választójog és a választókörzetek helyett a listás szavazáses bevezetése ) ma is érvényben van . Vilmos felesküdött az új parlament előtt , de néhány hónappal később az észak-brabanti Tilburgban váratlanul,évesen elhunyt . Családja II. Vilmos biszexuális volt , nőkkel és férfiakkal is voltak afférjai.ben meg is zsarolták - ahogyan Van Maanen igazságügyminiszter fogalmazott egy levelében - " szégyenletes és természetellenes vágyai " miatt . Vilmosnak és Anna Pavlovnának öt gyermeke született : Vilmos Sándor Pál Frigyes Lajos1890 ) , III. Vilmos néven Hollandia királya Vilmos Sándor Frigyes Konstantin Miklós Mihály1848 ) Vilmos Frigyes Henrik1879 ) Vilmos Sándor Ernő Frigyes Kázmér május – október ) Vilma Mária Zsófia Lujza1897 ) Források Hofschröer , Peter , The Waterloo Campaign , The German Victory p137 , p200. Hermans , Dorine and Hooghiemstra , Daniela : Voor de troon wordt men niet ongestrafd geboren , ooggetuigen van de koningen van Nederland1890 , , 9 DecemberHet verheugd Rotterdam ontvangt Koning Willem I Engelfriet.net De Grondwet vanRepublikanisme.nl Fordítás Lásd még Hollandia uralkodóinak listája Holland uralkodók házastársainak listája Hollandia uralkodóinak családfája </center> Holland uralkodók Oránia–Nassaui-ház 1792-ben született személyek 1849-ben elhunyt személyek Hágaiak Az Aranygyapjas rend lovagjai Luxemburg nagyhercegei