Tangmi
A Tangmi (kínai: 唐密, pinjin: Tángmì) a vadzsrajána buddhizmus hagyományaira vonatkozik, amelyeket Tang-dinasztia idejében gyakoroltak a kínai emberek. Ezeket a hagyományokat Hancsuan Micung-nak (hagyományos kínai: 漢傳密宗) is nevezik, amely az ezoterikus iskola "han kínai transzmissziója."

Áttekintés
Kínában és a nagyszámú kínai lakossággal rendelkező országokban (mint Tajvan, Malajzia és Szingapúr gyakran nevezik a kínai ezoterikus buddhizmust tangmi-nak (唐密 - "Tang-dinasztia ezoterika") Han-csuan Mi-cung-nak (漢傳密宗 - "A han transzmisszió titkos buddhizmusa", röviden: Hànmì 漢密), vagy Dōngmì (kínai: 東密) "Keleti ezoterizmus"). Általánosabb értelemben a kínai mi-cung (kínai: 密宗 - "ezoterikus vallás") kifejezést használják leggyakrabban az ezoterikus buddhizmus bármely formájára.

Ezen a hagyományok tanai többé-kevésbé megegyeznek a singon buddhizmus tanaival. Sok követő utazik Japánba, hogy ott a Kója-hegynél kaphasson beavatást.

Története
Az ezoterikus tanítások ugyanazt az utat követték Kína északi területeire, mint maga a buddhizmus, a selyemúton keresztül, a 7. század első felében, a Tang-dinasztia idején. Az ezoterikus mantrajána gyakorlatok Indiából érkeztek akkor, amikor a buddhizmus fénykorát élte Kínában és a Tang császárok támogatása mellett virágzott. Ebben a korban hatalmas tanítómesterek érkeztek Indiából Kínába:

 Subhakaraszimha (637–735)
 Vadzsrabodhi (671–741)
 Amoghavadzsra (705–774)

Ez a három mester tette rendkívül népszerűvé az ezoterikus tanításokat Kínában. A kor két legfőbb forrásszövege a Mahávairócsana tantra és a Tattvaszamgraha tantra voltak. A kínai nyelvű hagyományokban ma is él ezen szövegek hagyománya. Ezek tanításai hozzávetőlegesen egyeznek a singon buddhizmus tanaival.

A Tang-dinasztia idején az ezoterikus módszerek természetes módon ágyazódtak be a kínai buddhizmusba. Subhakaraszimha legkiemelkedőbb tanítványa, Ji Csing (kínai: 一行) a csan buddhizmusban is jártas volt. A kínai buddhizmusban jelentősen nem különböztek az exoterikus és ezoterikus gyakorlatok és a csan északi iskolája például közismerten használta a dháraník és a mantrák gyakorlatát. Ennek ellenére a buddhista ezoterikus gyakorlatok szinte teljesen eltűntek Kínából a nagy buddhista-üldözés idején.

A Jüan-dinasztia idején a mongol uralkodó hivatalos vallássá tette a vadzsrajána buddhizmust Kínában és tibeti lámákat vett pártfogásába udvarában. Az általános vélekedés szerint ez a lámák és a tantra korrupciójához vezetett. Amikor a mongol Jüan-dinasztiát letaszították a trónjáról és létrejött a Ming-dinasztia, a lámákat elzavarták az udvartól és a vadzsrajána buddhizmust betiltották.

A császári Kína kései időszakában a tangmi korai hagyományait még mindig aktívan őrizték a buddhista közösségekben. A csundí gyakorlása rendkívül népszerű volt mind a közemberek, mind az elit számára.

Jegyzetek

További olvasmányok
 McBride, Richard D. (2008). The mysteries of body, speech, and mind: The three esoterica (sanmi) in medieval Sinitic Buddhism - Buddhista Tudományok Nemzetközi Szövetsége 29 (2), pp. 305–355

Külső hivatkozások
 唐密网

Buddhizmus Kínában
Mahájána
A Tangmi ( kínai : 唐密 , pinjin : Tángmì ) a vadzsrajána buddhizmus hagyományaira vonatkozik , amelyeket Tang-dinasztia idejében gyakoroltak a kínai emberek . Ezeket a hagyományokat Hancsuan Micung-nak ( hagyományos kínai : 漢傳密宗 ) is nevezik , amely az ezoterikus iskola " han kínai transzmissziója . " Áttekintés Kínában és a nagyszámú kínai lakossággal rendelkező országokban ( mint Tajvan , Malajzia és Szingapúr gyakran nevezik a kínai ezoterikus buddhizmust tangmi-nak ( 唐密 - " Tang-dinasztia ezoterika " ) Han-csuan Mi-cung-nak ( 漢傳密宗 - " A han transzmisszió titkos buddhizmusa " , röviden : Hànmì 漢密 ) , vagy Dōngmì ( kínai : 東密 ) " Keleti ezoterizmus " ) . Általánosabb értelemben a kínai mi-cung ( kínai : 密宗 - " ezoterikus vallás " ) kifejezést használják leggyakrabban az ezoterikus buddhizmus bármely formájára . Ezen a hagyományok tanai többé-kevésbé megegyeznek a singon buddhizmus tanaival . Sok követő utazik Japánba , hogy ott a Kója-hegynél kaphasson beavatást . Története Az ezoterikus tanítások ugyanazt az utat követték Kína északi területeire , mint maga a buddhizmus , a selyemúton keresztül , a század első felében , a Tang-dinasztia idején . Az ezoterikus mantrajána gyakorlatok Indiából érkeztek akkor , amikor a buddhizmus fénykorát élte Kínában és a Tang császárok támogatása mellett virágzott . Ebben a korban hatalmas tanítómesterek érkeztek Indiából Kínába : Subhakaraszimha735 ) Vadzsrabodhi741 ) Amoghavadzsra774 ) Ez a három mester tette rendkívül népszerűvé az ezoterikus tanításokat Kínában . A kor két legfőbb forrásszövege a Mahávairócsana tantra és a Tattvaszamgraha tantra voltak . A kínai nyelvű hagyományokban ma is él ezen szövegek hagyománya . Ezek tanításai hozzávetőlegesen egyeznek a singon buddhizmus tanaival . A Tang-dinasztia idején az ezoterikus módszerek természetes módon ágyazódtak be a kínai buddhizmusba . Subhakaraszimha legkiemelkedőbb tanítványa , Ji Csing ( kínai : 一行 ) a csan buddhizmusban is jártas volt . A kínai buddhizmusban jelentősen nem különböztek az exoterikus és ezoterikus gyakorlatok és a csan északi iskolája például közismerten használta a dháraník és a mantrák gyakorlatát . Ennek ellenére a buddhista ezoterikus gyakorlatok szinte teljesen eltűntek Kínából a nagy buddhista-üldözés idején . A Jüan-dinasztia idején a mongol uralkodó hivatalos vallássá tette a vadzsrajána buddhizmust Kínában és tibeti lámákat vett pártfogásába udvarában . Az általános vélekedés szerint ez a lámák és a tantra korrupciójához vezetett . Amikor a mongol Jüan-dinasztiát letaszították a trónjáról és létrejött a Ming-dinasztia , a lámákat elzavarták az udvartól és a vadzsrajána buddhizmust betiltották . A császári Kína kései időszakában a tangmi korai hagyományait még mindig aktívan őrizték a buddhista közösségekben . A csundí gyakorlása rendkívül népszerű volt mind a közemberek , mind az elit számára . Jegyzetek További olvasmányok McBride , Richard D. The mysteries of body , speech , and mind : The three esoterica ( sanmi ) in medieval Sinitic Buddhism - Buddhista Tudományok Nemzetközi Szövetsége ( 2 ) , pp. 305–355 Külső hivatkozások 唐密网 Buddhizmus Kínában Mahájána