Zvenyigovo
Zvenyigovo (, mari nyelven Провой) város Oroszországban, Mariföldön, a Zvenyigovói járás székhelye.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
Mariföld déli határán, Joskar-Olától 90 km-re, a Volgán létesített Kujbisevi-víztározó bal partján fekszik. Kisebb folyami kikötő két nagyváros, Kazany és Csebokszári között. A várostól északnyugatra ömlik a Volgába a Kis-Koksaga, keletre pedig (lefelé a Volgán) az Ilety. Jóval az Ilety torkolata felett korszerű híd épült, ezen át Zvenyigovót közút köti össze a közeli Volzsszkkal, és tovább a szintén Volga-parti Zelenodolszkkal. A legközelebbi vasútállomás a 32 km-re lévő Selanger, a Joskar-Ola–Zelenodolszk vasútvonalon.

A Volga, illetve a víztározó itt kb. 2,5 km széles. A város a folyó magas teraszára épült, ahol a szárazföldbe mélyen benyúló öböl alakult ki. Környékét sűrű erdő borítja. A település az öbölbe ömlő kis Zvenyiga folyóról kapta nevét.

Története 
A város keletkezését az itteni hajógyárnak köszönheti és a gyárral együtt fejlődött. 1860-ban egy kosztromai gőzhajózási társaság nézte ki magának az öblöt hajójavító műhely és téli kikötő számára. Előtte csupán kis falu állt itt, Csekuri. 1863-ban a társaságnak csak egyetlen gőzgépe működött, harminc évvel később már gőzhajókat építettek és bocsátottak vízre a gyárban. A gyár mellett 1878-ban fatemplom épült, kis iskolát is alapítottak, és a gyárral együtt a település is növekedett. 1904-ben több mint 300 lakosa volt. 1907-ben a forradalmi helyzet és a gazdasági nehézségek miatt a tulajdonosok eladták a gyárat. Többszöri tulajdonosváltás és tűzesetek után a szovjet hatalom ezt a gyárat is államosította.

1924-ben a település az újonnan létrehozott Zvenyigovói kanton (később: Zvenyigovói járás) székhelye lett. Iskola, klub, könyvtár, erdőgazdaság, tejfeldolgozó létesült, a gyár hivatalosan hajójavító gyárrá alakult. 1940-ben felvette a szovjet-finn háborúban meghalt, a Szovjetunió Hőse címmel kitüntetett harckocsizó, Sz. N. Butyakov nevét, aki a településen született. A gyár – 1968-ban már hivatalosan is hajóépítő és hajójavító gyár – elsősorban tolatóhajókat és uszályokat készített. Az 1960-as években más vállalatokat is alapítottak, kórház, szálloda épült. A település 1974-ben városi címet kapott.

A városban négyemeletes panelházak és magánerőből épült faházak, kisebb téglaépítésű kertes házak váltakoznak. A Szovjetunió felbomlásával bekövetkezett gazdasági válság a hajógyártást is sújtotta. Hatását Zvenyigovo lakossága is megérezte, ahol szinte minden család valamilyen módon a gyárhoz kötődött.

Jegyzetek

Források 

Mariföld települései
Zvenyigovo ( , mari nyelven Провой ) város Oroszországban , Mariföldön , a Zvenyigovói járás székhelye . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése Mariföld déli határán , Joskar-Olátólkm-re , a Volgán létesített Kujbisevi-víztározó bal partján fekszik . Kisebb folyami kikötő két nagyváros , Kazany és Csebokszári között . A várostól északnyugatra ömlik a Volgába a Kis-Koksaga , keletre pedig ( lefelé a Volgán ) az Ilety . Jóval az Ilety torkolata felett korszerű híd épült , ezen át Zvenyigovót közút köti össze a közeli Volzsszkkal , és tovább a szintén Volga-parti Zelenodolszkkal . A legközelebbi vasútállomás akm-re lévő Selanger , a Joskar-Ola–Zelenodolszk vasútvonalon . A Volga , illetve a víztározó itt kb.5 km széles . A város a folyó magas teraszára épült , ahol a szárazföldbe mélyen benyúló öböl alakult ki . Környékét sűrű erdő borítja . A település az öbölbe ömlő kis Zvenyiga folyóról kapta nevét . Története A város keletkezését az itteni hajógyárnak köszönheti és a gyárral együtt fejlődött.ban egy kosztromai gőzhajózási társaság nézte ki magának az öblöt hajójavító műhely és téli kikötő számára . Előtte csupán kis falu állt itt , Csekuri.ban a társaságnak csak egyetlen gőzgépe működött , harminc évvel később már gőzhajókat építettek és bocsátottak vízre a gyárban . A gyár mellettban fatemplom épült , kis iskolát is alapítottak , és a gyárral együtt a település is növekedett.ben több mintlakosa volt.ben a forradalmi helyzet és a gazdasági nehézségek miatt a tulajdonosok eladták a gyárat . Többszöri tulajdonosváltás és tűzesetek után a szovjet hatalom ezt a gyárat is államosította . 1924-ben a település az újonnan létrehozott Zvenyigovói kanton ( később : Zvenyigovói járás ) székhelye lett . Iskola , klub , könyvtár , erdőgazdaság , tejfeldolgozó létesült , a gyár hivatalosan hajójavító gyárrá alakult.ben felvette a szovjet-finn háborúban meghalt , a Szovjetunió Hőse címmel kitüntetett harckocsizó , Sz . N. Butyakov nevét , aki a településen született . A gyár –ban már hivatalosan is hajóépítő és hajójavító gyár – elsősorban tolatóhajókat és uszályokat készített . Azas években más vállalatokat is alapítottak , kórház , szálloda épült . A településben városi címet kapott . A városban négyemeletes panelházak és magánerőből épült faházak , kisebb téglaépítésű kertes házak váltakoznak . A Szovjetunió felbomlásával bekövetkezett gazdasági válság a hajógyártást is sújtotta . Hatását Zvenyigovo lakossága is megérezte , ahol szinte minden család valamilyen módon a gyárhoz kötődött . Jegyzetek Források Mariföld települései