Vilhelms Purvītis
Vilhelms Purvītis  (Zaube, Rigai Kormányzóság, Livónia, 1872. március 3. – Bad Nauheim, Hessen, 1945. január 14.) lett tájképfestő.

Élete
1886-ban a Vicebszki területre költöztek. Purvītis Jaunpilsben és a verhnyedvinszki kerületi iskolában tanult rajzolni. 1890-ben ösztöndíjjal Szentpétervárra utazott, ahol festményeit látva felvették a Cári Művészeti Akadémiára. Purvītis tanulmányozta a régi mestereket (Claude Lorrain,  a 19. századi európai (barbizoni iskola, düsseldorfi iskola) és orosz festők műveit. 1895–1897-ben Arhip Ivanovics Kuindzsi tanítványa volt. Aranyéremmel kitüntetett festménnyel fejezte be az Akadémiát.

Európai tanulmányútra indult, festményei sikert arattak Párizsban, Lyonban és különböző német városokban. Tagja volt a Mir Iszkussztva csoportnak, elküldte képeit a szentpétervári tavaszi kiállításokra. A német Die Kunst és a brit The Studio művészeti folyóiratokban megjelentek festményeinek reprodukciói.

1899-ben végleg visszatért Rigába, neve egyre ismertebbé vált. Az 1905-ös orosz forradalom idején nyilvánosan szakított a nacionalista érzelmű lett értelmiségiekkel. 1906-tól Tallinnba vonult vissza, és a német iskolában tanított. 1909-ben visszatért Rigába, ahol kinevezték a Képzőművészeti Iskola igazgatójává. 1915-ben a front közeledtére Szentpétervárra költöztették az iskolát. 1917-ben Norvégiában, a lillehammeri szanatóriumban gyógyíttatta magát. 1919-ben a Lett Nemzeti Művészeti Múzeum, valamint az újonnan alapított Lett Művészeti Akadémia igazgatójává nevezték ki. 1940-ben a német megszálláskor elveszítette állását. 1942-ben Rigában rendezte utolsó egyéni kiállítását. 1944-ben végleg elhagyta Rigát, Danzigon keresztül eljutott Bad Nauheimbe, és ott hunyt el 1945-ben.

Purvītis elsősorban a lett tájakat festette meg, pályája kezdetén gyakori témája volt a korai tavasz és a hó. Későbbi festményein az impresszionizmus, szecesszió, posztimpresszionizmus és az expresszionizmus hatása érzékelhető. Sok képe elveszett az oroszországi polgárháború alatt, ezeket újra megfestette a 20-as években emlékezetből és reprodukciók alapján. 1944-ben a légitámadások  alatt több ezer festménye megsemmisült Jelgavában.

Képek

Források

T Kačalova: Vilhelms Purvītis „Liesma“ Riga 1971
R. Engelhardt: Wilhelm Purwit. Ein lettischer Künstler. Heimatstimmen Band 5 , Reval/Leipzig 1912

Fordítás

Lettek
Tájképfestők
1872-ben született személyek
1945-ben elhunyt személyek
Vilhelms Purvītis ( Zaube , Rigai Kormányzóság , Livónia , március – Bad Nauheim , Hessen , január ) lett tájképfestő . Élete 1886-ban a Vicebszki területre költöztek . Purvītis Jaunpilsben és a verhnyedvinszki kerületi iskolában tanult rajzolni.ben ösztöndíjjal Szentpétervárra utazott , ahol festményeit látva felvették a Cári Művészeti Akadémiára . Purvītis tanulmányozta a régi mestereket ( Claude Lorrain , a századi európai ( barbizoni iskola , düsseldorfi iskola ) és orosz festők műveit.1897-ben Arhip Ivanovics Kuindzsi tanítványa volt . Aranyéremmel kitüntetett festménnyel fejezte be az Akadémiát . Európai tanulmányútra indult , festményei sikert arattak Párizsban , Lyonban és különböző német városokban . Tagja volt a Mir Iszkussztva csoportnak , elküldte képeit a szentpétervári tavaszi kiállításokra . A német Die Kunst és a brit The Studio művészeti folyóiratokban megjelentek festményeinek reprodukciói . 1899-ben végleg visszatért Rigába , neve egyre ismertebbé vált . Azös orosz forradalom idején nyilvánosan szakított a nacionalista érzelmű lett értelmiségiekkel.tól Tallinnba vonult vissza , és a német iskolában tanított.ben visszatért Rigába , ahol kinevezték a Képzőművészeti Iskola igazgatójává.ben a front közeledtére Szentpétervárra költöztették az iskolát.ben Norvégiában , a lillehammeri szanatóriumban gyógyíttatta magát.ben a Lett Nemzeti Művészeti Múzeum , valamint az újonnan alapított Lett Művészeti Akadémia igazgatójává nevezték ki.ben a német megszálláskor elveszítette állását.ben Rigában rendezte utolsó egyéni kiállítását.ben végleg elhagyta Rigát , Danzigon keresztül eljutott Bad Nauheimbe , és ott hunyt elben . Purvītis elsősorban a lett tájakat festette meg , pályája kezdetén gyakori témája volt a korai tavasz és a hó . Későbbi festményein az impresszionizmus , szecesszió , posztimpresszionizmus és az expresszionizmus hatása érzékelhető . Sok képe elveszett az oroszországi polgárháború alatt , ezeket újra megfestette aas években emlékezetből és reprodukciók alapján.ben a légitámadások alatt több ezer festménye megsemmisült Jelgavában . Képek Források T Kačalova : Vilhelms Purvītis „ Liesma“ Riga R. Engelhardt : Wilhelm Purwit . Ein lettischer Künstler . Heimatstimmen Band , Reval/Leipzig Fordítás Lettek Tájképfestők 1872-ben született személyek 1945-ben elhunyt személyek