Carl Hermann Salemann
Carl Hermann Salemann (Reval, 1849. december 28. – Petrográd, 1916. november 30.) balti német nemzetiségű orosz filológus, iranista, egyetemi tanár, a Szentpétervári Orosz Császári Tudományos Akadémia rendes, a Magyar Tudományos Akadémia tiszteleti tagja. Korának egyik vezető iranistája volt, perzsa nyelvtörténeti kutatásaival, szövegkiadásaival és egész munkásságával hozzájárult a közép- és újperzsa filológia módszertani megújulásához.

Életútja és munkássága 
1867-től a szentpétervári egyetem orientalisztikai tanszékén tanult keleti nyelveket (arab, perzsa, török, tatár, szanszkrit), bölcsészdoktori képesítését 1871-ben szerezte meg.  1875-től könyvtári segédként, 1879-től könyvtárőrként dolgozott az egyetem könyvtárában, ezzel párhuzamosan 1876-tól avesztai és pehlevi filológiát oktatott az egyetemen. 1891-től Radlov utódja volt a pétervári Ázsiai Múzeum igazgatói székében, egyúttal a tudományos akadémia könyvtárának vezetését is átvette.

Főleg perzsa filológiával és nyelvtörténettel foglalkozott, a Vszevolod Ivanovics Roborovszkij és Pjotr Kuzmics Kozlov által felfedezett turpani (Turfán) ujgur kéziratok kutatója volt.

1886-ban a Szentpétervári Orosz Császári Tudományos Akadémia tagjává, 1889-ben rendkívüli, 1895-ben rendes tagjává választották. 1902-ben a Giesseni Egyetem díszdoktorává avatták. 1903-tól az Orosz Közép- és Kelet-ázsiai Kutatóbizottság tagja, 1908-tól a Magyar Tudományos Akadémia és a londoni Királyi Ázsia Társaság (RAS) tiszteleti tagja volt.

Főbb művei 
 Mittelpersische Studien, in Bulletin de l’Académie, 1886
 Persische Grammatik mit Litteratur, Chrestomathie und Glossar, Leipzig, 1889
 Краткая грамматика новоперсидского языка, с приложением метрики и библиографии, Санкт-Петербург, 1890

Források 
 

Orosz nyelvészek
Orosz filológusok
MTA-tagok
1849-ben született személyek
1916-ban elhunyt személyek
Carl Hermann Salemann ( Reval , december – Petrográd , november ) balti német nemzetiségű orosz filológus , iranista , egyetemi tanár , a Szentpétervári Orosz Császári Tudományos Akadémia rendes , a Magyar Tudományos Akadémia tiszteleti tagja . Korának egyik vezető iranistája volt , perzsa nyelvtörténeti kutatásaival , szövegkiadásaival és egész munkásságával hozzájárult a közép- és újperzsa filológia módszertani megújulásához . Életútja és munkássága 1867-től a szentpétervári egyetem orientalisztikai tanszékén tanult keleti nyelveket ( arab , perzsa , török , tatár , szanszkrit ) , bölcsészdoktori képesítésétben szerezte meg. től könyvtári segédként,től könyvtárőrként dolgozott az egyetem könyvtárában , ezzel párhuzamosantól avesztai és pehlevi filológiát oktatott az egyetemen.től Radlov utódja volt a pétervári Ázsiai Múzeum igazgatói székében , egyúttal a tudományos akadémia könyvtárának vezetését is átvette . Főleg perzsa filológiával és nyelvtörténettel foglalkozott , a Vszevolod Ivanovics Roborovszkij és Pjotr Kuzmics Kozlov által felfedezett turpani ( Turfán ) ujgur kéziratok kutatója volt . 1886-ban a Szentpétervári Orosz Császári Tudományos Akadémia tagjává, ben rendkívüli, ben rendes tagjává választották.ben a Giesseni Egyetem díszdoktorává avatták.tól az Orosz Közép- és Kelet-ázsiai Kutatóbizottság tagja,tól a Magyar Tudományos Akadémia és a londoni Királyi Ázsia Társaság ( RAS ) tiszteleti tagja volt . Főbb művei Mittelpersische Studien , in Bulletin de l’Académie , Persische Grammatik mit Litteratur , Chrestomathie und Glossar , Leipzig , Краткая грамматика новоперсидского языка , с приложением метрики и библиографии , Санкт-Петербург , Források Orosz nyelvészek Orosz filológusok MTA-tagok 1849-ben született személyek 1916-ban elhunyt személyek