Walter Gilbert
Walter Gilbert (Boston, Massachusetts, 1932. március 21. –) amerikai biokémikus, fizikus. 1980-ban Frederick Sangerrel és Paul Berggel megosztva elnyerte a kémiai Nobel-díjat a nukleinsavak szekvenálási módszereinek kidolgozásáért.

Tanulmányai
Walter Gilbert 1932. március 21-én született Bostonban, zsidó családban. Apja Richard V. Gilbert közgazdász, anyja Emma Cohen gyermekpszichológus volt. 1939-ben Washingtonba költöztek. Apja a második világháború alatt az állami Ármegállapító Hivatalnak dolgozott, később pedig a pakisztáni kormány tanácsadó bizottságának volt a vezetője. Waltert az iskolában is érdekelték a természettudományok, tagja volt az ásványgyűjtő és csillagászklubnak. Tizenkét évesen otthoni kémiai kísérletezés közben a reagensei felrobbantak, őt pedig anyja kórházba vitte, mert a szétrepülő üvegcserepek megvágták a csuklóját. A középiskolából sokat hiányzott, mert a Kongresszusi Könyvtárban keresett atomfizikai témájú könyveket. A középiskola után a Harvard Egyetemre vették fel, ahol a fizika és kémia voltak a fő tárgyai. 1953-ban BSc oklevelet szerzett és ugyanott folytatta a mesterképzéssel; témája az elméleti fizika volt. Egy év után átment a Cambridge-i Egyetemre, ahol 1957-ben megkapta PhD fokozatát. Cambridge-ben találkozott a szintén amerikai James Watsonnal, aki felfedezte a DNS szerkezetét.

Munkássága
Miután visszatért az Egyesült Államokba, a Harvardon kezdett tanítani elméleti fizikát. 1960-ban Watsonnal és François Gros biológussal közösen részt vett egy kísérletben, melyben a hírvivő RNS-t keresték. Gilbertnek megtetszett a kísérletes munka és onnantól kezdve bekapcsolódott a molekuláris biológiai kutatásokba. Miután 1961-ben cikket írt az mRNS-ről a Nature-be, nagy hírnévre tett szert és az egyetem hamarosan már mint biofizikaprofesszort alkalmazta.

A 60-as években a fehérjeszintézist tanulmányozta. Benno Müller-Hill-lel közösen megtalálták a laktózrepresszort, az első ismert szabályozó genetikai régiót. Ezután David Dresslerrel együtt kidolgozták a DNS-replikáció baktériumok által használt guruló kör-modelljét. Az 1970-es évek elején kifejlesztette a DNS szekvenálásához használt gélelektroforézis módszerét és azonosította azt a DNS-szakaszt, amely a laktózrepresszor-régióhoz köt. Közreműködött egy gyors szekvenálómódszer kidolgozásában és több génsebészeti technikát is feltalált. Lydia Villa Komaroff-fal és Argiris Efstratiadis-szel együtt kikísérletezett egy baktériumtörzset, amely emberi inzulint volt képes termelni.

1979-ben más tudósokkal és üzletemberekkel együtt megalapították a Biogen céget, amely a génsebészeti kutatásokat végzett. Lelkesen vágott bele az üzleti életbe, de miután több alkalommal konfliktusba került az igazgatósággal, 1984-ben lemondott vezetői posztjáról. Pár évvel később megalapította a Genome Corporation-t, ami a humán genom kutatásában volt érdekelt; a cég azonban az 1987-es tőzsdekrach után tönkrement. A Biogentől való elválása után 1984-ben visszatért a Harvardra, ahol a Human Genome Project lelkes támogatója volt.

A 80-as évek végén a gének evolúciójával foglalkozott, elmélete szerint ennek nagy lökést adott az intronok és exonok mozaikszerű kombinálódása (Gilbert vezette be az intron és exon kifejezéseket) és a mai gének szekvenciájának meghatározásával meghatározható az élet korai fejlődéstörténete.

Díjai

Walter Gilbert – Frederick Sangerrel és Paul Berggel közösen – 1980-ban elnyerte a kémiai Nobel-díjat a nukleinsavak szekvenciájának meghatározásáért. Ezenkívül 1979-ben megkapta a Louisa Gross Horwitz-díjat, a Gairdner Alapítvány díját és az Albert Lasker-díjat.

Családja
Gilbert 1953-ban házasodott össze Celia Stone költőnővel, akitől két gyermeke ( John Rihard és Kate Gilbert) született. Szabad idejében kínai gasztronómiával foglalkozik, zongorázik és műtárgyakat (főleg görög szobrokat) gyűjt.

Források
Walter Gilbert – Biographical Nobelprize.org
Walter Gilbert Notable Names Database 
Walter Gilbert Encyclopedia.com
Walter Gilbert YourDictionary.com

1932-ben született személyek
Nobel-díjas kémikusok
Amerikai Nobel-díjasok
Élő személyek
Albert Lasker-díjasok
Amerikai egyetemi, főiskolai oktatók
Amerikai biokémikusok
Walter Gilbert ( Boston , Massachusetts , március – ) amerikai biokémikus , fizikus.ban Frederick Sangerrel és Paul Berggel megosztva elnyerte a kémiai Nobel-díjat a nukleinsavak szekvenálási módszereinek kidolgozásáért . Tanulmányai Walter Gilbert márciusén született Bostonban , zsidó családban . Apja Richard V . Gilbert közgazdász , anyja Emma Cohen gyermekpszichológus volt.ben Washingtonba költöztek . Apja a második világháború alatt az állami Ármegállapító Hivatalnak dolgozott , később pedig a pakisztáni kormány tanácsadó bizottságának volt a vezetője . Waltert az iskolában is érdekelték a természettudományok , tagja volt az ásványgyűjtő és csillagászklubnak . Tizenkét évesen otthoni kémiai kísérletezés közben a reagensei felrobbantak , őt pedig anyja kórházba vitte , mert a szétrepülő üvegcserepek megvágták a csuklóját . A középiskolából sokat hiányzott , mert a Kongresszusi Könyvtárban keresett atomfizikai témájú könyveket . A középiskola után a Harvard Egyetemre vették fel , ahol a fizika és kémia voltak a fő tárgyai.ban BSc oklevelet szerzett és ugyanott folytatta a mesterképzéssel ; témája az elméleti fizika volt . Egy év után átment a Cambridge-i Egyetemre , aholben megkapta PhD fokozatát . Cambridge-ben találkozott a szintén amerikai James Watsonnal , aki felfedezte a DNS szerkezetét . Munkássága Miután visszatért az Egyesült Államokba , a Harvardon kezdett tanítani elméleti fizikát.ban Watsonnal és François Gros biológussal közösen részt vett egy kísérletben , melyben a hírvivő RNS-t keresték . Gilbertnek megtetszett a kísérletes munka és onnantól kezdve bekapcsolódott a molekuláris biológiai kutatásokba . Miutánben cikket írt az mRNS-ről a Nature-be , nagy hírnévre tett szert és az egyetem hamarosan már mint biofizikaprofesszort alkalmazta . Aas években a fehérjeszintézist tanulmányozta . Benno Müller-Hill-lel közösen megtalálták a laktózrepresszort , az első ismert szabályozó genetikai régiót . Ezután David Dresslerrel együtt kidolgozták a DNS-replikáció baktériumok által használt guruló kör-modelljét . Azes évek elején kifejlesztette a DNS szekvenálásához használt gélelektroforézis módszerét és azonosította azt a DNS-szakaszt , amely a laktózrepresszor-régióhoz köt . Közreműködött egy gyors szekvenálómódszer kidolgozásában és több génsebészeti technikát is feltalált . Lydia Villa Komaroff-fal és Argiris Efstratiadis-szel együtt kikísérletezett egy baktériumtörzset , amely emberi inzulint volt képes termelni . 1979-ben más tudósokkal és üzletemberekkel együtt megalapították a Biogen céget , amely a génsebészeti kutatásokat végzett . Lelkesen vágott bele az üzleti életbe , de miután több alkalommal konfliktusba került az igazgatósággal, ben lemondott vezetői posztjáról . Pár évvel később megalapította a Genome Corporation-t , ami a humán genom kutatásában volt érdekelt ; a cég azonban azes tőzsdekrach után tönkrement . A Biogentől való elválása utánben visszatért a Harvardra , ahol a Human Genome Project lelkes támogatója volt . Aas évek végén a gének evolúciójával foglalkozott , elmélete szerint ennek nagy lökést adott az intronok és exonok mozaikszerű kombinálódása ( Gilbert vezette be az intron és exon kifejezéseket ) és a mai gének szekvenciájának meghatározásával meghatározható az élet korai fejlődéstörténete . Díjai Walter Gilbert – Frederick Sangerrel és Paul Berggel közösen –ban elnyerte a kémiai Nobel-díjat a nukleinsavak szekvenciájának meghatározásáért . Ezenkívülben megkapta a Louisa Gross Horwitz-díjat , a Gairdner Alapítvány díját és az Albert Lasker-díjat . Családja Gilbertban házasodott össze Celia Stone költőnővel , akitől két gyermeke ( John Rihard és Kate Gilbert ) született . Szabad idejében kínai gasztronómiával foglalkozik , zongorázik és műtárgyakat ( főleg görög szobrokat ) gyűjt . Források Walter Gilbert – Biographical Nobelprize.org Walter Gilbert Notable Names Database Walter Gilbert Encyclopedia.com Walter Gilbert YourDictionary.com 1932-ben született személyek Nobel-díjas kémikusok Amerikai Nobel-díjasok Élő személyek Albert Lasker-díjasok Amerikai egyetemi , főiskolai oktatók Amerikai biokémikusok