Cesare Maldini
Cesare Maldini (Trieszt, 1932. február 5. – Milánó, 2016. április 3.) olasz válogatott labdarúgó, hátvéd, edző. Fia Paolo Maldini, válogatott labdarúgó.

Családja 
Maldini 1932-ben született Triesztben, szlovén származású szülők gyermekeként. A család eredeti neve Maldić, ebből olaszosították Maldinire egy évvel Cesare születése előtt. A munkásosztálybeli szülők sokáig a szlovén többségű Servolában éltek, ez pedig Cesaréra is hatással volt, egész életében megőrizte jellegzetes trieszti akcentusát.

Fia, Paolo sokáig az olasz válogatott rekordere volt a válogatott fellépéseket illetően, jelenleg harmadik Buffon és Cannavaro mögött. Unokái, Christian és Daniel  szintén labdarúgók, utóbbi édesapját és nagyapját követve a 2021-22-es szezonban szintén olasz bajnok lett a AC Milannal.

Pályafutása 

Játékoskarrierjét szülővárosában, a Triestinában kezdte 1952-ben, majd két év elteltével az egyik legsikeresebb olasz együtteshez, a Milanhoz igazolt. Pályafutása nagy részében középső védőként vagy szűrőként számítottak rá, de bevethető volt jobbhátvédként is, ha a szükség úgy hozta. A piros-feketékkel négy bajnoki címet szerzett, valamint egyszer megnyerte a BEK-et is. Tizennégy év milánói játék után 1966-ban egy évre eligazolt a Torinóhoz, majd harmincöt évesen visszavonult.

Edzőként első alkalommal legnagyobb sikerei helyszínén, Milánóban ülhetett a kispadra, előbb Nereo Rocco segítőjeként, majd 1972-ben már vezetőedzőként. Ezt követően a Foggiát, a Ternanát és a Parmát irányította (kettő, egy illetve ismét két évig), majd egy hosszabb szünetet tartott. 1986-ban vállalt ismét munkát, amikor ő lett az olasz U21-es válogatott szövetségi kapitánya. A huszonegy éven aluliakkal rekord számú, három alkalommal nyerték meg az Európa-bajnokságot. A csapat magját olyan játékosok alkották, mint Gianluigi Buffon, Fabio Cannavaro vagy Francesco Totti, akik 2006-ban nagy szerepet játszotta abban is, hogy Olaszország világbajnok lett. Az U21-es csapat után a felnőttválogatottat vette át Arrigo Sacchitól, majd ki is juttatta az 1998-as vb-re. Itt az olaszok számára a negyeddöntő jelentette a végállomást, ahol Franciaország ellen egy 0–0-s meccs után tizenegyespárbajban maradt alul. A sikertelen világbajnokság után, részben a média és a közvélemény nyomására, amiért kritizálták ultradefenzív játékstílusát, lemondott.

2001-ben rövid időre visszatért a Milanhoz, majd nem sokkal ezután, közel hetvenévesen először vállalt munkát külföldön, amikor Paraguay irányítását bízták rá. A fogadtatása nem volt egyértelműen pozitív, ugyanis egyrészt nem beszélt jól spanyolul, valamint a hazai edzőtársadalom sem igazán örült a kinevezésének, ugyanis nem volt túl gyakori a külföldi szövetségi kapitány a válogatott élén. A játékosok, többek között a csapat legnagyobb sztárja, José Luis Chilavert, egyöntetűen kiálltak mellette. Maldini akkor vette át a gárdát, amikor az már kijutott a koreai-japán közös rendezésű vb-re, és a torna legidősebb edzője volt a maga hetven évével. Bár Chilavert az első két csoportmeccsen nem játszott, a csapatnak sikerült kiharcolnia a továbbjutást, azonban a nyolcaddöntőben Németország már túl erősnek bizonyult, igaz, Paraguay csak egy 89. percben bekapott góllal maradt alul.

Pályafutása statisztikái

Sikerei, díjai

Játékosként 

Bajnok: 1954–55, 1956–57, 1958–59, 1961–62
BEK-győztes: 1962–63

Edzőként 

U21-es Európa-bajnok: 1992, 1994, 1996

Források 

1932-ben született személyek
2016-ban elhunyt személyek
Olasz labdarúgók
Labdarúgóhátvédek
A Milan labdarúgói
A Torino labdarúgói
Olasz labdarúgóedzők
Az 1962-es világbajnokság labdarúgói
BEK-győztes labdarúgók
Cesare Maldini ( Trieszt , február – Milánó , április ) olasz válogatott labdarúgó , hátvéd , edző . Fia Paolo Maldini , válogatott labdarúgó . Családja Maldiniben született Triesztben , szlovén származású szülők gyermekeként . A család eredeti neve Maldić , ebből olaszosították Maldinire egy évvel Cesare születése előtt . A munkásosztálybeli szülők sokáig a szlovén többségű Servolában éltek , ez pedig Cesaréra is hatással volt , egész életében megőrizte jellegzetes trieszti akcentusát . Fia , Paolo sokáig az olasz válogatott rekordere volt a válogatott fellépéseket illetően , jelenleg harmadik Buffon és Cannavaro mögött . Unokái , Christian és Daniel szintén labdarúgók , utóbbi édesapját és nagyapját követve aes szezonban szintén olasz bajnok lett a AC Milannal . Pályafutása Játékoskarrierjét szülővárosában , a Triestinában kezdteben , majd két év elteltével az egyik legsikeresebb olasz együtteshez , a Milanhoz igazolt . Pályafutása nagy részében középső védőként vagy szűrőként számítottak rá , de bevethető volt jobbhátvédként is , ha a szükség úgy hozta . A piros-feketékkel négy bajnoki címet szerzett , valamint egyszer megnyerte a BEK-et is . Tizennégy év milánói játék utánban egy évre eligazolt a Torinóhoz , majd harmincöt évesen visszavonult . Edzőként első alkalommal legnagyobb sikerei helyszínén , Milánóban ülhetett a kispadra , előbb Nereo Rocco segítőjeként , majdben már vezetőedzőként . Ezt követően a Foggiát , a Ternanát és a Parmát irányította ( kettő , egy illetve ismét két évig ) , majd egy hosszabb szünetet tartott.ban vállalt ismét munkát , amikor ő lett az olasz U21-es válogatott szövetségi kapitánya . A huszonegy éven aluliakkal rekord számú , három alkalommal nyerték meg az Európa-bajnokságot . A csapat magját olyan játékosok alkották , mint Gianluigi Buffon , Fabio Cannavaro vagy Francesco Totti , akikban nagy szerepet játszotta abban is , hogy Olaszország világbajnok lett . Az U21-es csapat után a felnőttválogatottat vette át Arrigo Sacchitól , majd ki is juttatta azas vb-re . Itt az olaszok számára a negyeddöntő jelentette a végállomást , ahol Franciaország ellen egy0-s meccs után tizenegyespárbajban maradt alul . A sikertelen világbajnokság után , részben a média és a közvélemény nyomására , amiért kritizálták ultradefenzív játékstílusát , lemondott . 2001-ben rövid időre visszatért a Milanhoz , majd nem sokkal ezután , közel hetvenévesen először vállalt munkát külföldön , amikor Paraguay irányítását bízták rá . A fogadtatása nem volt egyértelműen pozitív , ugyanis egyrészt nem beszélt jól spanyolul , valamint a hazai edzőtársadalom sem igazán örült a kinevezésének , ugyanis nem volt túl gyakori a külföldi szövetségi kapitány a válogatott élén . A játékosok , többek között a csapat legnagyobb sztárja , José Luis Chilavert , egyöntetűen kiálltak mellette . Maldini akkor vette át a gárdát , amikor az már kijutott a koreai-japán közös rendezésű vb-re , és a torna legidősebb edzője volt a maga hetven évével . Bár Chilavert az első két csoportmeccsen nem játszott , a csapatnak sikerült kiharcolnia a továbbjutást , azonban a nyolcaddöntőben Németország már túl erősnek bizonyult , igaz , Paraguay csak egy percben bekapott góllal maradt alul . Pályafutása statisztikái Sikerei , díjai Játékosként Bajnok:55,57,59,62 BEK-győztes:63 Edzőként U21-es Európa-bajnok : Források 1932-ben született személyek 2016-ban elhunyt személyek Olasz labdarúgók Labdarúgóhátvédek A Milan labdarúgói A Torino labdarúgói Olasz labdarúgóedzők Azes világbajnokság labdarúgói BEK-győztes labdarúgók