Szamogit nyelv
A szamogit nyelv (szamogitül: žemaitiu kalba, litvánul: žemaičių kalba) avagy szamogit nyelvjárás (szamogitül: žemaitiu tarmie, litvánul: žemaičių tarmė) a litván nyelv egy, az ország északnyugati területein használt nyelvjárása, amelyet körülbelül 500 000-en beszélnek. A szamogit és a sztenderd litván beszélői csak nehezen értik meg egymást.

2008-ban létrejött a Žemaitiu šalėnė magyarul Szamogit Párt, amelynek a célja Szamogita autonómiájának elősegítése és a szamogit nyelv őrzése.

A nyelvjárás elnevezései

A szamogit nyelvjárásnak nincs a magyarban meggyökeresedett elnevezése, tekintettel arra, hogy a balti nyelvek nincsenek a magyarországi nyelvészet figyelmének középpontjába, és nem készül róla leírás. A balti nyelvek – archaikus vonásaiknak köszönhetően – sokkal inkább az indoeurópai nyelvészet érdeklődésére tartanak számot, ezért a hagyományosan a finnugrisztikai kutatásban jeleskedő magyar nyelvészet keveset foglalkozott a balti nyelvekkel és nyelvjárásokkal.

A szamogitnak az egyes nyelvekben igen változatos az elnevezése, de alapvetően két típust különböztethetünk meg.

Az egyik forma a litván avagy szamogit eredetiből származik, amely annak a területnek a nevéből ered, ahol a szamogitot beszélik. Žemaitija egyrészt jelenti azt a történelmi területi egységet, amely a történelem bizonyos szakaszaiban a többi litvánok lakta területtől külön fejlődött; másrészt a mai Litvánia egyik kultúrtáját; a kettő azonban nem esik egybe. A Žemaitija névben a žemas 'alacsony' szó található, a képzett szó tulajdonképpen 'alföld' jelentésű; és szemben helyezhető Litvánia másik nagy kultúrtájának nevével: az Aukštaitija elnevezésben az aukštas 'magas' szó található, és 'felföld' jelentésű. Ez a névváltozat található a litván žemaičių kalba, a szamogit žemaitiu kalba, a lett žemaišu valoda, a latgal žemaišu volūda, az észt žemaidi keel, az orosz жемайтское язык [ʐʲemajt͡skoje jazɨk], módosult formában pedig a võro semaidi kiil és a német Schemaitisch (Sprache) elnevezésekben (mindegyik kifejezés 'szamogit nyelv' jelentésű).

A terület másik neve a latinból származik, ennek formája Samogitia, ezt az elnevezést kölcsönzi a Britannica Hungarica nagyenciklopédia és magyar helyesírás szerint írja. A g hang megjelenése talán a Lettországban található, és Žemaitijával határos Zemgale (latinul: Semigalli) terület nevével lehet összefüggésben. A lett Zemgale szóban ugyanúgy az 'alacsony' jelentésű zems szó található, mit litván társáéban. A gals 'vég'-et, ebben az esetben 'határterület'-et jelent, és más földrajzi nevekben is megtalálható (pl.: Latgale). Ez a névváltozat található a finn samogiitti(n kieli) és az angol samogitian language. A magyar történelemtudományban a területet Szamogitia és Szamogétföld elnevezése a leggyakoribb, a lakosokat pedig szamogitok-nak vagy szamogétok-nak, gyakran szamogit litvánok-nak hívják, bár a területre létezik g nélküli változat Samaitia formában.

Bojtár Endre baltisztikai monográfiájában ezt a nyelvjárást žemaitis nyelvjárás-nak nevezi, amely névben a žemaitis 'Žemaitija területen lakó vagy onnan származó férfi' jelentésű litván szót használja alanyesetű formában.

Mindezek alapján a szamogit nyelvnek avagy nyelvjárásnak számos potenciális alternatív elnevezése lehet, például: szamogét nyelv, szamogét nyelvjárás, szamogitiai nyelv, szamogitiai nyelvjárás, žemaitis nyelv, žemaitis nyelvjárás, Žemaitijai nyelv , Žemaitijai nyelvjárás, alföldi nyelvjárás, valamint egyéb megoldások.<ref>A nyelvek elnevezésében rendre el szokták hagyni a képzőket és az alanyesetű esetvégződést is, pl.: német lettisch > magyar lett; újabban megnevezett nyelveknél azonban gyakori a terület alapú -i képzős változat, pl.: angol welsh : magyar walesi. Általában a gyakori birtokos esetű végződést is elhagyják, pl.: vepsze vepsän kel''' : magyar vepsze nyelv; de előfordulnak olyan nevek is, amelyekben az adott név birtokos esetben áll, pl.: võro võro kiil > magyar võro nyelv.</ref> Mindezekhez hozzá tartozik, hogy a szamogitok következetesen nyelv-ként, míg a litván adminisztráció következetesen nyelvjárás-ként határozza meg a szamogitot.

A litván nyelv nyelvjárásai

A litván nyelv két nagy nyelvjárási csoportra oszlik. Az egyik az északnyugaton beszélt žemaičių tarmė avagy alföldi nyelvjárás, a másik az ország többi részén használt aukštaičių tarmė avagy felföldi nyelvjárás. A litván irodalmi nyelv ez utóbbin alapul.

Az alföldi, vagyis a szamogit nyelvjárás további alnyelvjárásokra osztható. Az nyugati szamogitot a térkép barnával jelöli. Az északi szamogitnak van kretingai és telšiai változata, előbbi lazac színű, utóbbi rózsaszín. A déli szamogitnak van raseiniai változata, amely narancssárga, és varniai, amely citromsárga.

A felföldi nyelvjárási terület az ország területének nagyobb részét foglalja el, beszélői körülbelül háromszor annyian vannak. A térképen a zöld színek jelölik a nyugati, a kékek pedig a keleti felföldi nyelvjárásokat; a lila a déli nyelvjárást mutatja.

Története

Szamogitia sok tekintetben másképpen fejlődött, mint a többi litvánok által lakott terület. Ez földrajzi elhelyezkedésével magyarázható: a tengerparti terület mindig is stratégiai jelentőséggel bírt, szárazföldi hidat képzett Livónia felé. Mivel Szamogitia a hódítások célpontjában volt, ezért a terület sokáig megőrizte közigazgatási különállását, bizonyos privilégiumokkal bírt, lazábbak voltak a feudális viszonyok, ugyanakkor erős volt a lokális identitás és kultúra.

A Kardtestvérek rendjének megalapítása

A balti törzsek differenciálódása a Drang nach Osten névvel is illetett német terjeszkedés idején gyorsult fel. A Baltikum meghódítására tett kísérlet fontos állomása volt, amikor Albert rigai püspök megalapítja a Kardtestvérek rendjét 1202-ben, amely hamarosan terjeszkedésbe kezdett és 1218-ban elfoglalja Észtország északi részét. A további területszerzések nyomán 1228-ban létrehozták a történelmi Livóniát, amelyhez folyamatosan csatolták a megszerzett balti területeket, és amely 1560-ig állt fenn.

Szamogitia mint törzsi terület
A litván területek elleni hadjárat 1229-ben kezdődik. A balti törzsek keményen ellenállnak a hódítóknak. 1236-ban a saulei csatában a litvániai Šiauliai-nál a szamogitok és a szemigallok egyesült serege döntő vereséget mér a Kardtestvériségre, a halottak között van a nagymester is. A veszteség arra kényszeríti a Kardtestvériséget, hogy összeolvadjanak a Német Lovagrenddel. A Lovagrenddel vívott harc nyomása alatt a litván törzsek folyamatosan közelednek egymáshoz, végül 1253-ban Mindaugas (szamogitül: Mindaugs) a sok kis királyság helyén létrehozza a Litván Nagyfejedelemséget, maga pedig Litvánia első fejedelme lesz.

1260-ban a durbeni csatában a mai Lettország területén található Durbe mellett a lettek, kúrok és litvánok egyesített serege legyőzi a Német Lovagrendet. A győzelem nyomán a rend által elfoglalt területeken lázadások törnek ki, amelyeket a rend csak nehezen tud leverni: 1274-ig tart porosz felkelés, 1290-ig pedig a livóniai felkelés leverése. Ugyanebben az évben elfoglalják a szemigallok által lakott Zemgale tartomány utolsó erődítményét is, és a tartomány beolvad Livóniába.

1385-ben a krevai unió keretében Jagelló (litvánul: Jogaila, szamogitul: Juogaila) litván fejedelem megállapodik a lengyel nemességgel: országát katolikus hitre téríti, a lengyelektől elfoglalt területeket pedig visszaszolgáltatja, cserébe elnyeri Hedvig lengyel királynő kezét. Jagelló II. Ulászló néven lengyel király lesz, és létrejön a Lengyelország és Litvánia közti perszonálunió. E közben 1404-ben a Német Lovagrend elfoglalja Szamogitiát.

A nyugatbalti nyelvű kúrokkal való együttélés nyomán a szamogit számos nyugatbalti jellegzetességet vett fel:
(Elöl a litván, utána a szamogit nyelvű példa.)
 A közbalti i-ből ė lett (pl.: daryti : dėrbtė 'csinálni', anglisškai : onglėškā 'angol', gimtadienis : gėmėma dėina 'születésnap').
 A közbalti u-ból o lett (pl.: bulvė : bolbė 'burgonya', cukrus : sokros 'cukor', sūnus : sūnos 'fia').
 Nyugatbalti ei (ėi) diftongus a keletbalti ie helyén (pl.: vienas – vėins ’egy’, diena – dėina ’nap’, sniegas – snėigs ’hó’).
 A ti és di hangkapcsolat megmaradása szemben a litván ti>či és di>dži változással (pl.: skaičius – skaitlios ’szám’; medžiaga – medaga ’anyag’, pradžia – prodė ’kezdet’).
Nem csak a nyugatbalti nyelvek hatottak erősen a szamogitre, de a velük törzsi szövetségben élő szemigallok/zemgalok (tkp. lettek) nyelve is:
 Az -as végződés -s alakúvá változott hasonlóan más balti nyelvekhez: lit. tėvas 'apa' – sgt. tievs – lett tēvs 'apa' – ltg. tāvs 'apa'.
Az eltérő hangtani fejlődés rendszerszintű eltávolodásokhoz vezetett. Lásd még: Főnévragozás.

Szamogitia mint önálló terület a Lengyel-litván Unión belül
1410-ben a grünwaldi csatában a lengyel és litván egyesített sereg legyőzi a Német Lovagrendet a mai Lengyelország területén található Grunwald mellett, a csatában szamogit lázadók is részt vesznek. A győzelem után a Lovagrend terjeszkedése megáll.

1413-ban Nagy Vitold (litvánul: Vytautas Didysis, szamogitul: Vītauts Dėdlīsės), litván nagyfejedelem véglegesen a Lengyel–Litván Unióhoz csatolja Szamogitiát. Európában utolsóként, 28 évvel a többi litván terület után, a szamogitokat is megkeresztelik. A terület megtartja bizonyos fokú önállóságát, külön püspökséget kap, és míg más litván területek vajdasággá alakulnak, Szamogitia fejedelemség marad, és megtartja privilégiumait. A területen lazábbak a feudális kötöttségek és erős a helyi önazonosságtudat. Ennek része még, hogy a keresztény vallást továbbra sem fogadják el egységesen a szamigotok. Sokan titokban továbbra is áldoznak pogány isteneknek és őriznek ősi szokásokat, amelyek a reformáció litvániai megjelenéséig fennmaradnak.

1569-ben a lublini unió keretében szorosabbra fűzik Lengyelország és Litvánia unióját lengyel erőfölénnyel. Az unió központja Varsó lesz, és Lengyelországhoz csatolják az ukrán területeket, megkezdődik a birodalomban a lengyelesítés.

Szamogitia Litvánia részeként
1759-ben, Lengyelország harmadik felosztása után a litván területek Szamogitiával együtt orosz kézre kerülnek. Szamogitia az oroszok elleni ellenállás központja és az anyanyelv őrzője lesz, itt csempészik a litván nyelvű könyveknek, amelyet az orosz hatalom betiltott. 1919-ben, az első világháború után Litvánia függetlenedik, és 1939-ig önálló állammá lesz, Szamogitia pedig ennek része. 1940-ben Litvánia Szovjet megszállás alá kerül, amely alól csak 1991-ben szabadul fel, amelytől kezdve ismét önálló állam. Žemaitija a mai Litvánia öt nagy kultúrtájának egyik Aukštaitija, Dzūkija, Mažoji Lietuva és Suvalkija mellett.

Az erőszakos lengyelítés és oroszosítás hatására a litván nyelv visszaszorult családi használatba. A 19. század nemzeti mozgalmai a Baltikumot is elérték. A litván nyelv megmentését és a litván önrendelkezés kivívást célul kitűző Litván nemzeti ébredés (litvánul: Lietuvių tautinis atgimimas) mozgalmának két szakasza volt. A 19. századi szakaszt szamogit újjászületés-nek, a 20. századi szakaszt pedig éneklő forradalomnak nevezik.
A viszonylagos önállósággal bíró, és a litván nyelvet jobban megőrző szamogit területek lettek a kiindolópontja a nemzeti mozgalomnak, a mozgalomban vezető szerepet töltöttek be a vilniusi egyetem diákjai: Silvestras Valiūnas, Simonas Stanevičius (szamogitül: Sėmuons Stanevičios), Simonas Daukantas (szamogitül: Sėmuons Daukonts) és Motiejus Valančius (szamogitül: Muotiejos Valončios avagy Muotiejos Valontė), akik mind szamogitiaiak voltak, és akiknek vitathatatlan szerepük volt a litván irodalmi nyelv létrehozásában.

Hangtan és írás

Magánhangzók
A szamogit nyelvben tizennégy magánhangzó található: hét rövid és hét hosszú.

A magánahngzók szimmetrikus rendet alkotnak, minden rövid magánhangzónak van hosszú párja. Ez utóbbiakat az írásképben a betű fölött elhelyezett makron különbözteti meg. A hosszúság ilyetén jelölése a lett írásrendszer elvét tükrözi. A litvánban a hosszúságot az esetek többségében a betűhöz kapcsolt ogonek avagy bal farok fejezi ki (ą, ę, į, ų). Ennek oka, hogy az ogonek eredetileg nem hosszúságot, hanem nazalitást jelölt, a magánhangzó nazalitása azonban később nyúlássá változott. A rövid-hosszú szembenállás jelölése már korábban is szükségszerű volt, ezért a nem nazálisokból létrejött hosszú magánhangzóknak más megkülönböztetése is kialakult, a hosszú í hangot y, a hosszú ú-t pedig ū jelölte. Ennek megfelelően ennek a két hangnak a szinkróniában több jelölési módja is van: í = y / į, ú = ų / ū. A szamogit hangjelölésben (amely csak néhány éve alakult ki) egy betű csak egy hangot jelöl.

A szamogit a betű a magyar nyelvjárásokban is ismert rövid á hangot jelenti, amelyet a nyelvjárástan ȧ-val jelöl.
Az e betű a rövid é hangnak felel meg, ezt a magyar nyelvjárástan ë-ként írja.

A szamogitban létezik egy hang, amely mind a litvánból, mind a magyarból hiányzik. A hátul képzett középzárt [ɤ] hang, amely leginkább a magyar ö-höz hasonlít, megtalálható számos balti finn nyelvben, így az észtben, a võroban és a lívben is. Ezkben a nyelvekben tildével ellátott õ betűvel írják. A szamogitban ezt a hangot a pontos ė jelöli, míg a litvánban az ė az é jelölője. Hosszú változatának, az [ɤː]-nek kétféle írása lehetséges, de mindkettő problémás. Egyrészt jelölik õ-vel, ez azért nem szerencsés, mert más nyelvekben evvel a betűvel rövid hangot jelölnek. A másik megoldás logikusabb, e szerint az ė makronnal ellátott változatát, az ė̄-t használják. Evvel a karakterrel viszont az a baj, hogy a szabványos betűkészletekben nem található meg, ezért az ė-ből és egy különálló diakritkus jelből ( ̄ ) kell összeilleszteni.

Mássalhangzók
A szamogit nyelv 22 kemény mássalhangzót és azok lágyított változatát tartalmazza. A következő táblázat a kemény mássalhangzókat foglalja össze.

A dz és dzs hangokat jelölő dz és dž betűkapcsolatok nem részei a szamogit és a litván ábécének, a balti nyelvekre alapvetően nem jellemző a betűkapcsolatos hangjelölés, ezért ezeket a hangokat/hangkapcsolatokat, és azokat jelölő betűkapcsolatokat nem tekintik egyetlen egységnek.

A cs, s és zs hangokat hacsekkel ellátott c, s és z betűk jelölik: č, š és ž.

A j hang kivételével minden mássalhangzónak van lágyított megfelelője, amelyet az írásrendszer nem jelöl. A mássalhangzókat az i hang lágyítja meg, mind a szinkróniában (pl.: bruolis [bruolʲis] 'fiútestvér), mind a dikróniában (pl.: kels [kelʲs] 'út' < kelias 'út'). (Ellentétben a litvánnal, ahol az [æ] és [e] hangok is lágyítanak.)

A szamogit és a litván mássalhangzórendszer nem különbözik egymástól érdemben.

Írás
A szamogit ábécé a következő betűket tartalmazza:

Általános alapelvek:
 A magánhangzók hosszúságát a betű fölé helyezett makron mutatja, amely nem a litván, hanem a lett helyesírást tükrözi.
 A cs, s és zs hangokat hacsekkel ellátott betűk jelölik.
 A mássalhangzók lágysága az írásképben nincs jelezve.

Hangtani megfelelések a szamogit és a litván között
A hangtani eltérések egy része már a korai időkben kialakult a más balti népekkel való együttélés nyomán.Erről részletesebben: Nyugatbalti hatás a szamogitban.

A litván és a szamogit közötti szabályos hangmegfelelések főként a magánhangzókat érintik, a hivatkozott megfeleléseken túl a következők a legfontosabbak:
(Az első helyen a litván hangforma és példa, a második helyen pedig a szamogit áll, a példák mindig ugyanazt jelentik a két nyelvben.)

Az an, en, in és un hangkapcsolatok a balti nyelvekben egymástól különböző, az adott nyelvre vagy nyelvváltozatra jellemző hangváltozásokon mentek keresztül, amely hangváltozások a szamogit és a litván szabályos megfelelésekben is tetten érhetők. (A zárójelbe tett lett és latgal példa másodlagos átvétel.)

Főnévragozás

 A szamogit főneveknek hét nyelvtani esete van: alanyeset (N), tárgyeset (A), részeseset (D), birtokos eset (G), helyhatározói eset avagy lokatívusz (L), eszközhatározói eset avagy insztrumentálisz (I) és megszólító eset avagy vokatívusz (V). Az esetek száma megegyezik a litvánéval, míg a lettből és a latgalból hiányzik az eszközhatározói eset.
 A főneveknek két neme van: hímnem és nőnem. A korábban létezett semleges nem minden balti nyelvből eltűnt.
 A szamogitban három nyelvtani szám található: egyes szám, kettes avagy kettős szám és többes szám. A kettes szám a főnévragozásban csak a szamogitban őrződött meg a balti nyelvek közül. A litvánban még fellelhető a nyoma a személyes névmások ragozásában, de használata nem általános, és az alakok nagy fokú változatosságot mutatnak. A lettből és a latgalból a kettes szám teljesen kiveszett.
 A szamogitban öt ragozási osztályt avagy deklinációt különböztetnek meg. A litvánban szintén öt, a lettben és a latgalban hat-hat deklináció található. A szamogitban és a litvánban alapvetően a szóhangsúly elmozdulása és minősége (ereszkedő és emelkedő), a lettben és a latgalban a ragok alapján sorolják a ragozási osztályokba a szavakat. A szamogitban az első és a második deklináció tekinthető aktívnak, azaz az újonnan átvett szavak ezekbe a ragozási osztályokba kerülnek be, míg a többi ragozási osztály jellemzően nem bővül és csak kevés szó található benne.

Az I. deklináció

Az első deklinációba -s, -is és -īs végződésű hímnemű főnevek tartoznak.

Az I. deklináció

Az alanyesetű alakok esetvégződéseinek sokfélesége a legjobban a litvánban őrződött meg, ez nyújt tájékoztatást az első deklinációs szavak ragozásának különbözőségére. A többi említett nyelvben az utolsó szótagban magánhangzóredukció következett be.
 Az -as végű szavak utolsó szótagi magánhangzója csak a litvánban maradt meg: lit. tėvas 'apa' – sgt. tievs – lett tēvs 'apa' – ltg. tāvs 'apa'.
 Az -ias végű szavkban szintén eltűntek a magánhangzók, de az i eltűnése előtt palatalizálta az előtte álló mássalhangzót: lit. kelias 'út' – sgt. kels [kelʲs] – lett ceļš 'út' – ltg. ceļš 'út'.
 Az -is végű szavak a szamogitban alapvetően megőrződtek: lit. medis 'fa' – sgt. medis.
 Az -īs végű litván és szamogit szavaknak csak a helyesírásuk eltérő: lit. arklys [arklʲiːs] 'ló' – sgt. arklīs.
 A litvánban -is végű szavaknak megfelelő latgal szavak közül csak azokban maradtak meg az utolsó szótagi magánhangzók, ahol az hátul képzett [ɨ]-vé változott: lit. putytis 'fióka, csibe', lett putns 'madár – ltg. putnys [putnɨs] 'madár'.
 A lettben és a latgalban az -is végű szavak egy külön (második) deklinációba tartoznak. Ezek a litván -is és -ys végű szavakkal rokoníthatók.

A II. deklináció

A második deklinációba -a, -ė és -ie végű nőnemű szavak tartzonak.

A II. deklináció

Az azonos nominatívuszi végződésű eltérő ragozására ismét a rokon nyelvi megfelelők nyújtanak magyarázatot.
 Az -a végződés minden említett nyelvben azonos alakban megmaradt: lit. diena 'nap' – sgt. dėina – lett diena – ltg. dīna. (A litvánban ezek harmadik, a lettben és a latgalban negyedik deklináció szavak.)
 Az -ė végű szavak bizonyos fokú hasonlóságot mutatnak, a litván szóvégi hosszú magánhangzó a lettben és a latgalban lerövidült, a szamogitban [ɤ] hanggá vált: lit. žemė [ʒɛmeː] 'föld' – sgt. žemė [ʒemɤ] – lett zeme [zɛmɛ] – lgt. zeme [zɛmɛ]. (Az -e végű lett és latgal szavak egy külön (ötödik) deklinációt alkotnak.)
 A litvánban az -ia végű szavak ragozása tulajdonképpen megegyezik az -a végűekével, amely elé egy i hangot toldunk. A szamogitban a szóvégi -ia helyén minden esetben -ė-t találunk, ezeknek a szavaknak eltérő a ragozásuk az -ė-ből létrejövőkétől: datívuszban, lokatívuszban és insztumentáliszban az -a végű szavak deklinációjából származó alakokkal találkozhatunk. A lettben és a latgalban az -ia végű szavaknak -a végűek felelnek meg: lit. bažnyčia 'templom' – sgt. bažnīčė – lett baznīca – ltg. bazneica.
 A szabályos litván -ė > szamogit -ie hangváltozás néhány szó esetében szóvégen is végbement, a lettben és a latgalban csak a rövidülés történt meg: lit. žvaigždė 'csillag' – sgt. žvaigždie – lett zvaigzne – ltg. zvaigzne.

A III. és a IV. deklináció, rendhagyó szavak

A harmadik deklinációba -ės végű nőnemű szavak, a negyedik deklinációba pedig -os végű hímnemű szavak tartzonak.

A III. és a IV. deklináció, rendhagyó szavak

 Az -ės végű szavak megfeleltethetők a litván -is végűeknek, ezek mind a szamogitban, mind a litvánban kétféle ragozásúak. A lettben és a latgalban eltűnt az utolsó szótagi magánhangzó, a latgalban az előtte álló hang palatalizálódott: lit. pilis 'vár, kastély' – sgt. pėlės – lett pils – ltg. piļs. (A litván -is végű szavak a negyedi, deklinációba tartoznak, a lett és latgal megfelelők hatodik deklinációsok.)
 Az -os végű szavak a litvánban és a lettben -us végűek, a latgalban eltűnt az utolsó szótagi magánhangzó, bár létezik -us végű deklináció, de ide csak tulajdonnevek tartoznak: lit. alus 'sör' – lett alus – ltg. ols. (Az -us végű szavak a litvánban a második deklinációba, a lettben a harmadik deklinációba tartoznak.)

A személyes névmások

Az első és második személyű névmások minden balti nyelvben azonos eredetűek, a harmadik személyű személyes névmások viszont nagy változatosságot mutatnak, vélhetően az egyes nyelvek külön életében alakultak ki. A litvánban és a latgalban a jis/ji, a lettben viņš/viņa, a szamogitban pedig ons/ana alakú névmás szilárdult meg.Lásd még: Lett, latgal és litván szókészleti különbségek.

A személyes névmások esetében nem csak a szamogitben, de a litvánban is megőrződtek a kettes számú alakok, ezeket azonban nem használják, csak a szépirodalomban lelhetők fel. Az alakok nagyfokú változatosságot mutatnak mind a két nyelv esetében.

Személyes névmások

Szövegminta
A Miatyánk szamogitül, litvánul és magyarul.

Litvánia himnusza szamogitül és litvánul.

Jegyzetek

Források
 Bojtár Endre 1997. Bevezetés a baltisztikába. Osiris Kiadó, Budapest. 
Lagzi Gábor 2008. Kisebbségi kérdés, nemzeti kisebbségek Észtországban, Lettországban és Litvániában a rendszerváltást követő időszakban.'' EÖKK. Budapest.

Kapcsolódó szócikkek

 Litvánia és kultúrtája: Szamogitia.
 A balti nyelvek: Litván nyelv, Lett nyelv, Latgal nyelv.
 Ez az oldal sokban hagyatkozik ezen szócikk angol (Samogitian dialect), német (Schemaitisch), finn (Samogiitti), litván (Žemaičių tarmė) és szamogit (Žemaitiu kalba) nyelvű változatára.
 A litván nyelv nyelvjárásainak felosztása eredeti nyelven a litván Lietuvių kalbos tarmės című oldalról való.

Külső hivatkozások
  A szamogit nyelvről 
 A Miatyánk minden nyelven
  Egyházi szövegek szamogitül 

Balti nyelvek
Természetes nyelvek
Egyes nyelvek nyelvtana
A szamogit nyelv ( szamogitül : žemaitiu kalba , litvánul : žemaičių kalba ) avagy szamogit nyelvjárás ( szamogitül : žemaitiu tarmie , litvánul : žemaičių tarmė ) a litván nyelv egy , az ország északnyugati területein használt nyelvjárása , amelyet körülbelül000-en beszélnek . A szamogit és a sztenderd litván beszélői csak nehezen értik meg egymást . 2008-ban létrejött a Žemaitiu šalėnė magyarul Szamogit Párt , amelynek a célja Szamogita autonómiájának elősegítése és a szamogit nyelv őrzése . A nyelvjárás elnevezései A szamogit nyelvjárásnak nincs a magyarban meggyökeresedett elnevezése , tekintettel arra , hogy a balti nyelvek nincsenek a magyarországi nyelvészet figyelmének középpontjába , és nem készül róla leírás . A balti nyelvek – archaikus vonásaiknak köszönhetően – sokkal inkább az indoeurópai nyelvészet érdeklődésére tartanak számot , ezért a hagyományosan a finnugrisztikai kutatásban jeleskedő magyar nyelvészet keveset foglalkozott a balti nyelvekkel és nyelvjárásokkal . A szamogitnak az egyes nyelvekben igen változatos az elnevezése , de alapvetően két típust különböztethetünk meg . Az egyik forma a litván avagy szamogit eredetiből származik , amely annak a területnek a nevéből ered , ahol a szamogitot beszélik . Žemaitija egyrészt jelenti azt a történelmi területi egységet , amely a történelem bizonyos szakaszaiban a többi litvánok lakta területtől külön fejlődött ; másrészt a mai Litvánia egyik kultúrtáját ; a kettő azonban nem esik egybe . A Žemaitija névben a žemas 'alacsony' szó található , a képzett szó tulajdonképpen 'alföld' jelentésű ; és szemben helyezhető Litvánia másik nagy kultúrtájának nevével : az Aukštaitija elnevezésben az aukštas 'magas' szó található , és 'felföld' jelentésű . Ez a névváltozat található a litván žemaičių kalba , a szamogit žemaitiu kalba , a lett žemaišu valoda , a latgal žemaišu volūda , az észt žemaidi keel , az orosz жемайтское язык [ ʐʲemajt͡skoje jazɨk ] , módosult formában pedig a võro semaidi kiil és a német Schemaitisch ( Sprache ) elnevezésekben ( mindegyik kifejezés 'szamogit nyelv' jelentésű ) . A terület másik neve a latinból származik , ennek formája Samogitia , ezt az elnevezést kölcsönzi a Britannica Hungarica nagyenciklopédia és magyar helyesírás szerint írja . A g hang megjelenése talán a Lettországban található , és Žemaitijával határos Zemgale ( latinul : Semigalli ) terület nevével lehet összefüggésben . A lett Zemgale szóban ugyanúgy az 'alacsony' jelentésű zems szó található , mit litván társáéban . A gals 'vég'-et , ebben az esetben 'határterület'-et jelent , és más földrajzi nevekben is megtalálható ( pl . : Latgale ) . Ez a névváltozat található a finn samogiitti ( n kieli ) és az angol samogitian language . A magyar történelemtudományban a területet Szamogitia és Szamogétföld elnevezése a leggyakoribb , a lakosokat pedig szamogitok-nak vagy szamogétok-nak , gyakran szamogit litvánok-nak hívják , bár a területre létezik g nélküli változat Samaitia formában . Bojtár Endre baltisztikai monográfiájában ezt a nyelvjárást žemaitis nyelvjárás-nak nevezi , amely névben a žemaitis 'Žemaitija területen lakó vagy onnan származó férfi' jelentésű litván szót használja alanyesetű formában . Mindezek alapján a szamogit nyelvnek avagy nyelvjárásnak számos potenciális alternatív elnevezése lehet , például : szamogét nyelv , szamogét nyelvjárás , szamogitiai nyelv , szamogitiai nyelvjárás , žemaitis nyelv , žemaitis nyelvjárás , Žemaitijai nyelv , Žemaitijai nyelvjárás , alföldi nyelvjárás , valamint egyéb megoldások . <ref>A nyelvek elnevezésében rendre el szokták hagyni a képzőket és az alanyesetű esetvégződést is , pl. : német lettisch > magyar lett ; újabban megnevezett nyelveknél azonban gyakori a terület alapú -i képzős változat , pl. : angol welsh \ : magyar walesi . Általában a gyakori birtokos esetű végződést is elhagyják , pl. : vepsze vepsän kel''' \ : magyar vepsze nyelv ; de előfordulnak olyan nevek is , amelyekben az adott név birtokos esetben áll , pl. : võro võro kiil > magyar võro nyelv.</ref> Mindezekhez hozzá tartozik , hogy a szamogitok következetesen nyelv-ként , míg a litván adminisztráció következetesen nyelvjárás-ként határozza meg a szamogitot . A litván nyelv nyelvjárásai A litván nyelv két nagy nyelvjárási csoportra oszlik . Az egyik az északnyugaton beszélt žemaičių tarmė avagy alföldi nyelvjárás , a másik az ország többi részén használt aukštaičių tarmė avagy felföldi nyelvjárás . A litván irodalmi nyelv ez utóbbin alapul . Az alföldi , vagyis a szamogit nyelvjárás további alnyelvjárásokra osztható . Az nyugati szamogitot a térkép barnával jelöli . Az északi szamogitnak van kretingai és telšiai változata , előbbi lazac színű , utóbbi rózsaszín . A déli szamogitnak van raseiniai változata , amely narancssárga , és varniai , amely citromsárga . A felföldi nyelvjárási terület az ország területének nagyobb részét foglalja el , beszélői körülbelül háromszor annyian vannak . A térképen a zöld színek jelölik a nyugati , a kékek pedig a keleti felföldi nyelvjárásokat ; a lila a déli nyelvjárást mutatja . Története Szamogitia sok tekintetben másképpen fejlődött , mint a többi litvánok által lakott terület . Ez földrajzi elhelyezkedésével magyarázható : a tengerparti terület mindig is stratégiai jelentőséggel bírt , szárazföldi hidat képzett Livónia felé . Mivel Szamogitia a hódítások célpontjában volt , ezért a terület sokáig megőrizte közigazgatási különállását , bizonyos privilégiumokkal bírt , lazábbak voltak a feudális viszonyok , ugyanakkor erős volt a lokális identitás és kultúra . A Kardtestvérek rendjének megalapítása A balti törzsek differenciálódása a Drang nach Osten névvel is illetett német terjeszkedés idején gyorsult fel . A Baltikum meghódítására tett kísérlet fontos állomása volt , amikor Albert rigai püspök megalapítja a Kardtestvérek rendjétben , amely hamarosan terjeszkedésbe kezdett ésban elfoglalja Észtország északi részét . A további területszerzések nyománban létrehozták a történelmi Livóniát , amelyhez folyamatosan csatolták a megszerzett balti területeket , és amelyig állt fenn . Szamogitia mint törzsi terület A litván területek elleni hadjáratben kezdődik . A balti törzsek keményen ellenállnak a hódítóknak.ban a saulei csatában a litvániai Šiauliai-nál a szamogitok és a szemigallok egyesült serege döntő vereséget mér a Kardtestvériségre , a halottak között van a nagymester is . A veszteség arra kényszeríti a Kardtestvériséget , hogy összeolvadjanak a Német Lovagrenddel . A Lovagrenddel vívott harc nyomása alatt a litván törzsek folyamatosan közelednek egymáshoz , végülban Mindaugas ( szamogitül : Mindaugs ) a sok kis királyság helyén létrehozza a Litván Nagyfejedelemséget , maga pedig Litvánia első fejedelme lesz . 1260-ban a durbeni csatában a mai Lettország területén található Durbe mellett a lettek , kúrok és litvánok egyesített serege legyőzi a Német Lovagrendet . A győzelem nyomán a rend által elfoglalt területeken lázadások törnek ki , amelyeket a rend csak nehezen tud leverni: ig tart porosz felkelés,ig pedig a livóniai felkelés leverése . Ugyanebben az évben elfoglalják a szemigallok által lakott Zemgale tartomány utolsó erődítményét is , és a tartomány beolvad Livóniába . 1385-ben a krevai unió keretében Jagelló ( litvánul : Jogaila , szamogitul : Juogaila ) litván fejedelem megállapodik a lengyel nemességgel : országát katolikus hitre téríti , a lengyelektől elfoglalt területeket pedig visszaszolgáltatja , cserébe elnyeri Hedvig lengyel királynő kezét . Jagelló II. Ulászló néven lengyel király lesz , és létrejön a Lengyelország és Litvánia közti perszonálunió . E közbenben a Német Lovagrend elfoglalja Szamogitiát . A nyugatbalti nyelvű kúrokkal való együttélés nyomán a szamogit számos nyugatbalti jellegzetességet vett fel : ( Elöl a litván , utána a szamogit nyelvű példa . ) A közbalti i-ből ė lett ( pl . : daryti \ : dėrbtė 'csinálni' , anglisškai \ : onglėškā 'angol' , gimtadienis \ : gėmėma dėina 'születésnap' ) . A közbalti u-ból o lett ( pl . : bulvė \ : bolbė 'burgonya' , cukrus \ : sokros 'cukor' , sūnus \ : sūnos 'fia' ) . Nyugatbalti ei ( ėi ) diftongus a keletbalti ie helyén ( pl . : vienas – vėins ’egy’ , diena – dėina ’nap’ , sniegas – snėigs ’hó’ ) . A ti és di hangkapcsolat megmaradása szemben a litván ti>či és di>dži változással ( pl . : skaičius – skaitlios ’szám’ ; medžiaga – medaga ’anyag’ , pradžia – prodė ’kezdet’ ) . Nem csak a nyugatbalti nyelvek hatottak erősen a szamogitre , de a velük törzsi szövetségben élő szemigallok/zemgalok ( tkp. lettek ) nyelve is : Az -as végződés -s alakúvá változott hasonlóan más balti nyelvekhez : lit. tėvas 'apa' – sgt. tievs – lett tēvs 'apa' – ltg. tāvs 'apa' . Az eltérő hangtani fejlődés rendszerszintű eltávolodásokhoz vezetett . Lásd még : Főnévragozás . Szamogitia mint önálló terület a Lengyel-litván Unión belül 1410-ben a grünwaldi csatában a lengyel és litván egyesített sereg legyőzi a Német Lovagrendet a mai Lengyelország területén található Grunwald mellett , a csatában szamogit lázadók is részt vesznek . A győzelem után a Lovagrend terjeszkedése megáll . 1413-ban Nagy Vitold ( litvánul : Vytautas Didysis , szamogitul : Vītauts Dėdlīsės ) , litván nagyfejedelem véglegesen a Lengyel–Litván Unióhoz csatolja Szamogitiát . Európában utolsóként,évvel a többi litván terület után , a szamogitokat is megkeresztelik . A terület megtartja bizonyos fokú önállóságát , külön püspökséget kap , és míg más litván területek vajdasággá alakulnak , Szamogitia fejedelemség marad , és megtartja privilégiumait . A területen lazábbak a feudális kötöttségek és erős a helyi önazonosságtudat . Ennek része még , hogy a keresztény vallást továbbra sem fogadják el egységesen a szamigotok . Sokan titokban továbbra is áldoznak pogány isteneknek és őriznek ősi szokásokat , amelyek a reformáció litvániai megjelenéséig fennmaradnak . 1569-ben a lublini unió keretében szorosabbra fűzik Lengyelország és Litvánia unióját lengyel erőfölénnyel . Az unió központja Varsó lesz , és Lengyelországhoz csatolják az ukrán területeket , megkezdődik a birodalomban a lengyelesítés . Szamogitia Litvánia részeként 1759-ben , Lengyelország harmadik felosztása után a litván területek Szamogitiával együtt orosz kézre kerülnek . Szamogitia az oroszok elleni ellenállás központja és az anyanyelv őrzője lesz , itt csempészik a litván nyelvű könyveknek , amelyet az orosz hatalom betiltott.ben , az első világháború után Litvánia függetlenedik , ésig önálló állammá lesz , Szamogitia pedig ennek része.ben Litvánia Szovjet megszállás alá kerül , amely alól csakben szabadul fel , amelytől kezdve ismét önálló állam . Žemaitija a mai Litvánia öt nagy kultúrtájának egyik Aukštaitija , Dzūkija , Mažoji Lietuva és Suvalkija mellett . Az erőszakos lengyelítés és oroszosítás hatására a litván nyelv visszaszorult családi használatba . A század nemzeti mozgalmai a Baltikumot is elérték . A litván nyelv megmentését és a litván önrendelkezés kivívást célul kitűző Litván nemzeti ébredés ( litvánul : Lietuvių tautinis atgimimas ) mozgalmának két szakasza volt . A századi szakaszt szamogit újjászületés-nek , a századi szakaszt pedig éneklő forradalomnak nevezik . A viszonylagos önállósággal bíró , és a litván nyelvet jobban megőrző szamogit területek lettek a kiindolópontja a nemzeti mozgalomnak , a mozgalomban vezető szerepet töltöttek be a vilniusi egyetem diákjai : Silvestras Valiūnas , Simonas Stanevičius ( szamogitül : Sėmuons Stanevičios ) , Simonas Daukantas ( szamogitül : Sėmuons Daukonts ) és Motiejus Valančius ( szamogitül : Muotiejos Valončios avagy Muotiejos Valontė ) , akik mind szamogitiaiak voltak , és akiknek vitathatatlan szerepük volt a litván irodalmi nyelv létrehozásában . Hangtan és írás Magánhangzók A szamogit nyelvben tizennégy magánhangzó található : hét rövid és hét hosszú . A magánahngzók szimmetrikus rendet alkotnak , minden rövid magánhangzónak van hosszú párja . Ez utóbbiakat az írásképben a betű fölött elhelyezett makron különbözteti meg . A hosszúság ilyetén jelölése a lett írásrendszer elvét tükrözi . A litvánban a hosszúságot az esetek többségében a betűhöz kapcsolt ogonek avagy bal farok fejezi ki ( ą , ę , į , ų ) . Ennek oka , hogy az ogonek eredetileg nem hosszúságot , hanem nazalitást jelölt , a magánhangzó nazalitása azonban később nyúlássá változott . A rövid-hosszú szembenállás jelölése már korábban is szükségszerű volt , ezért a nem nazálisokból létrejött hosszú magánhangzóknak más megkülönböztetése is kialakult , a hosszú í hangot y , a hosszú ú-t pedig ū jelölte . Ennek megfelelően ennek a két hangnak a szinkróniában több jelölési módja is van : í = y / į , ú = ų / ū . A szamogit hangjelölésben ( amely csak néhány éve alakult ki ) egy betű csak egy hangot jelöl . A szamogit a betű a magyar nyelvjárásokban is ismert rövid á hangot jelenti , amelyet a nyelvjárástan ȧ-val jelöl . Az e betű a rövid é hangnak felel meg , ezt a magyar nyelvjárástan ë-ként írja . A szamogitban létezik egy hang , amely mind a litvánból , mind a magyarból hiányzik . A hátul képzett középzárt [ ɤ ] hang , amely leginkább a magyar ö-höz hasonlít , megtalálható számos balti finn nyelvben , így az észtben , a võroban és a lívben is . Ezkben a nyelvekben tildével ellátott õ betűvel írják . A szamogitban ezt a hangot a pontos ė jelöli , míg a litvánban az ė az é jelölője . Hosszú változatának , az [ ɤː]-nek kétféle írása lehetséges , de mindkettő problémás . Egyrészt jelölik õ-vel , ez azért nem szerencsés , mert más nyelvekben evvel a betűvel rövid hangot jelölnek . A másik megoldás logikusabb , e szerint az ė makronnal ellátott változatát , az ė̄-t használják . Evvel a karakterrel viszont az a baj , hogy a szabványos betűkészletekben nem található meg , ezért az ė-ből és egy különálló diakritkus jelből ( ̄ ) kell összeilleszteni . Mássalhangzók A szamogit nyelvkemény mássalhangzót és azok lágyított változatát tartalmazza . A következő táblázat a kemény mássalhangzókat foglalja össze . A dz és dzs hangokat jelölő dz és dž betűkapcsolatok nem részei a szamogit és a litván ábécének , a balti nyelvekre alapvetően nem jellemző a betűkapcsolatos hangjelölés , ezért ezeket a hangokat / hangkapcsolatokat , és azokat jelölő betűkapcsolatokat nem tekintik egyetlen egységnek . A cs , s és zs hangokat hacsekkel ellátott c , s és z betűk jelölik : č , š és ž . A j hang kivételével minden mássalhangzónak van lágyított megfelelője , amelyet az írásrendszer nem jelöl . A mássalhangzókat az i hang lágyítja meg , mind a szinkróniában ( pl . : bruolis [ bruolʲis ] 'fiútestvér ) , mind a dikróniában ( pl . : kels [ kelʲs ] 'út' < kelias 'út' ) . ( Ellentétben a litvánnal , ahol az [ æ ] és [ e ] hangok is lágyítanak . ) A szamogit és a litván mássalhangzórendszer nem különbözik egymástól érdemben . Írás A szamogit ábécé a következő betűket tartalmazza : Általános alapelvek : A magánhangzók hosszúságát a betű fölé helyezett makron mutatja , amely nem a litván , hanem a lett helyesírást tükrözi . A cs , s és zs hangokat hacsekkel ellátott betűk jelölik . A mássalhangzók lágysága az írásképben nincs jelezve . Hangtani megfelelések a szamogit és a litván között A hangtani eltérések egy része már a korai időkben kialakult a más balti népekkel való együttélés nyomán.Erről részletesebben : Nyugatbalti hatás a szamogitban . A litván és a szamogit közötti szabályos hangmegfelelések főként a magánhangzókat érintik , a hivatkozott megfeleléseken túl a következők a legfontosabbak : ( Az első helyen a litván hangforma és példa , a második helyen pedig a szamogit áll , a példák mindig ugyanazt jelentik a két nyelvben . ) Az an , en , in és un hangkapcsolatok a balti nyelvekben egymástól különböző , az adott nyelvre vagy nyelvváltozatra jellemző hangváltozásokon mentek keresztül , amely hangváltozások a szamogit és a litván szabályos megfelelésekben is tetten érhetők . ( A zárójelbe tett lett és latgal példa másodlagos átvétel . ) Főnévragozás A szamogit főneveknek hét nyelvtani esete van : alanyeset ( N ) , tárgyeset ( A ) , részeseset ( D ) , birtokos eset ( G ) , helyhatározói eset avagy lokatívusz ( L ) , eszközhatározói eset avagy insztrumentálisz ( I ) és megszólító eset avagy vokatívusz ( V ) . Az esetek száma megegyezik a litvánéval , míg a lettből és a latgalból hiányzik az eszközhatározói eset . A főneveknek két neme van : hímnem és nőnem . A korábban létezett semleges nem minden balti nyelvből eltűnt . A szamogitban három nyelvtani szám található : egyes szám , kettes avagy kettős szám és többes szám . A kettes szám a főnévragozásban csak a szamogitban őrződött meg a balti nyelvek közül . A litvánban még fellelhető a nyoma a személyes névmások ragozásában , de használata nem általános , és az alakok nagy fokú változatosságot mutatnak . A lettből és a latgalból a kettes szám teljesen kiveszett . A szamogitban öt ragozási osztályt avagy deklinációt különböztetnek meg . A litvánban szintén öt , a lettben és a latgalban hat-hat deklináció található . A szamogitban és a litvánban alapvetően a szóhangsúly elmozdulása és minősége ( ereszkedő és emelkedő ) , a lettben és a latgalban a ragok alapján sorolják a ragozási osztályokba a szavakat . A szamogitban az első és a második deklináció tekinthető aktívnak , azaz az újonnan átvett szavak ezekbe a ragozási osztályokba kerülnek be , míg a többi ragozási osztály jellemzően nem bővül és csak kevés szó található benne . Az I. deklináció Az első deklinációba -s , -is és -īs végződésű hímnemű főnevek tartoznak . Az I. deklináció Az alanyesetű alakok esetvégződéseinek sokfélesége a legjobban a litvánban őrződött meg , ez nyújt tájékoztatást az első deklinációs szavak ragozásának különbözőségére . A többi említett nyelvben az utolsó szótagban magánhangzóredukció következett be . Az -as végű szavak utolsó szótagi magánhangzója csak a litvánban maradt meg : lit. tėvas 'apa' – sgt. tievs – lett tēvs 'apa' – ltg. tāvs 'apa' . Az -ias végű szavkban szintén eltűntek a magánhangzók , de az i eltűnése előtt palatalizálta az előtte álló mássalhangzót : lit. kelias 'út' – sgt. kels [ kelʲs ] – lett ceļš 'út' – ltg. ceļš 'út' . Az -is végű szavak a szamogitban alapvetően megőrződtek : lit. medis 'fa' – sgt. medis . Az -īs végű litván és szamogit szavaknak csak a helyesírásuk eltérő : lit . arklys [ arklʲiːs ] 'ló' – sgt. arklīs . A litvánban -is végű szavaknak megfelelő latgal szavak közül csak azokban maradtak meg az utolsó szótagi magánhangzók , ahol az hátul képzett [ ɨ]-vé változott : lit . putytis 'fióka , csibe' , lett putns 'madár – ltg . putnys [ putnɨs ] 'madár' . A lettben és a latgalban az -is végű szavak egy külön ( második ) deklinációba tartoznak . Ezek a litván -is és -ys végű szavakkal rokoníthatók . A II. deklináció A második deklinációba -a , -ė és -ie végű nőnemű szavak tartzonak . A II. deklináció Az azonos nominatívuszi végződésű eltérő ragozására ismét a rokon nyelvi megfelelők nyújtanak magyarázatot . Az -a végződés minden említett nyelvben azonos alakban megmaradt : lit. diena 'nap' – sgt. dėina – lett diena – ltg. dīna . ( A litvánban ezek harmadik , a lettben és a latgalban negyedik deklináció szavak . ) Az -ė végű szavak bizonyos fokú hasonlóságot mutatnak , a litván szóvégi hosszú magánhangzó a lettben és a latgalban lerövidült , a szamogitban [ ɤ ] hanggá vált : lit. žemė [ ʒɛmeː ] 'föld' – sgt. žemė [ ʒemɤ ] – lett zeme [ zɛmɛ ] – lgt. zeme [ zɛmɛ ] . ( Az -e végű lett és latgal szavak egy külön ( ötödik ) deklinációt alkotnak . ) A litvánban az -ia végű szavak ragozása tulajdonképpen megegyezik az -a végűekével , amely elé egy i hangot toldunk . A szamogitban a szóvégi -ia helyén minden esetben -ė-t találunk , ezeknek a szavaknak eltérő a ragozásuk az -ė-ből létrejövőkétől : datívuszban , lokatívuszban és insztumentáliszban az -a végű szavak deklinációjából származó alakokkal találkozhatunk . A lettben és a latgalban az -ia végű szavaknak -a végűek felelnek meg : lit. bažnyčia 'templom' – sgt. bažnīčė – lett baznīca – ltg. bazneica . A szabályos litván -ė > szamogit -ie hangváltozás néhány szó esetében szóvégen is végbement , a lettben és a latgalban csak a rövidülés történt meg : lit. žvaigždė 'csillag' – sgt. žvaigždie – lett zvaigzne – ltg. zvaigzne . A III. és a IV. deklináció , rendhagyó szavak A harmadik deklinációba -ės végű nőnemű szavak , a negyedik deklinációba pedig -os végű hímnemű szavak tartzonak . A III. és a IV. deklináció , rendhagyó szavak Az -ės végű szavak megfeleltethetők a litván -is végűeknek , ezek mind a szamogitban , mind a litvánban kétféle ragozásúak . A lettben és a latgalban eltűnt az utolsó szótagi magánhangzó , a latgalban az előtte álló hang palatalizálódott : lit . pilis 'vár , kastély' – sgt . pėlės – lett pils – ltg . piļs . ( A litván -is végű szavak a negyedi , deklinációba tartoznak , a lett és latgal megfelelők hatodik deklinációsok . ) Az -os végű szavak a litvánban és a lettben -us végűek , a latgalban eltűnt az utolsó szótagi magánhangzó , bár létezik -us végű deklináció , de ide csak tulajdonnevek tartoznak : lit. alus 'sör' – lett alus – ltg. ols . ( Az -us végű szavak a litvánban a második deklinációba , a lettben a harmadik deklinációba tartoznak . ) A személyes névmások Az első és második személyű névmások minden balti nyelvben azonos eredetűek , a harmadik személyű személyes névmások viszont nagy változatosságot mutatnak , vélhetően az egyes nyelvek külön életében alakultak ki . A litvánban és a latgalban a jis/ji , a lettben viņš/ viņa , a szamogitban pedig ons/ ana alakú névmás szilárdult meg.Lásd még : Lett , latgal és litván szókészleti különbségek . A személyes névmások esetében nem csak a szamogitben , de a litvánban is megőrződtek a kettes számú alakok , ezeket azonban nem használják , csak a szépirodalomban lelhetők fel . Az alakok nagyfokú változatosságot mutatnak mind a két nyelv esetében . Személyes névmások Szövegminta A Miatyánk szamogitül , litvánul és magyarul . Litvánia himnusza szamogitül és litvánul . Jegyzetek Források Bojtár Endre Bevezetés a baltisztikába . Osiris Kiadó, Budapest . Lagzi Gábor Kisebbségi kérdés , nemzeti kisebbségek Észtországban , Lettországban és Litvániában a rendszerváltást követő időszakban. '' EÖKK . Budapest . Kapcsolódó szócikkek Litvánia és kultúrtája : Szamogitia . A balti nyelvek : Litván nyelv , Lett nyelv , Latgal nyelv . Ez az oldal sokban hagyatkozik ezen szócikk angol ( Samogitian dialect ) , német ( Schemaitisch ) , finn ( Samogiitti ) , litván ( Žemaičių tarmė ) és szamogit ( Žemaitiu kalba ) nyelvű változatára . A litván nyelv nyelvjárásainak felosztása eredeti nyelven a litván Lietuvių kalbos tarmės című oldalról való . Külső hivatkozások A szamogit nyelvről A Miatyánk minden nyelven Egyházi szövegek szamogitül Balti nyelvek Természetes nyelvek Egyes nyelvek nyelvtana