Fülöp József (geológus)
Fülöp József (Bük, 1927. január 20. – Budapest, 1994. április 13.) állami díjas magyar geológus, egyetemi tanár, a földtudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. A magyarországi mezozoikumi földtani képződmények rétegtani tipologizálásának avatott tudósa, több magyarországi mezozóos formáció (Gerecse, Vértes, Bakony stb.) monográfusa volt. Életműve tudományszervezési szempontból is jelentős, egy évtizeden keresztül (1958–1969) volt a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatója, 1968-tól 1984-ig pedig a közigazgatási szervként működő Központi Földtani Hivatal elnöke.

Életútja 
Édesapja asztalos volt. Középiskolai tanulmányait a kapuvári polgári iskolában, majd a soproni kereskedelmi iskolában végezte 1938 és 1946 között. 1946-ban a Pázmány Péter Tudományegyetem földrajz–közgazdaságtan tanárszakára iratkozott be. Az egyetemi évek alatt érdeklődése a földtan felé fordult, végül tanulmányait geológusi oklevéllel fejezte be 1952-ben. Már 1948-tól demonstrátorként dolgozott az egyetem földtani tanszékén, 1952-től 1954-ig pedig Vadász Elemér tanársegédjeként oktatott, egyúttal az egyetem természettudományi karának párttitkára is volt. 1954-ben a minisztertanács titkárságára került, s az ipari osztály geológus szakelőadójaként tevékenykedett 1956-ig.

1956-ban a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatóhelyettesévé nevezték ki. 1956 októbere és 1957 júliusa között az intézet munkatársaként folytatta a munkát, majd ismét igazgatóhelyettes lett. 1957-ben megvédte kisdoktori értekezését, és a földtudományok kandidátusa lett. 1958-tól 1969-ig a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatói tisztét töltötte be. 1962-ben megvédte akadémiai doktori disszertációját, s a föld- és ásványtudományok doktora lett. Igazgatói működésével párhuzamosan 1963 és 1964 között ideiglenesen megbízták az Eötvös Loránd Geofizikai Intézet irányításával is. 1968 és 1984 közt a Központi Földtani Hivatal elnöki feladatait látta el. 1970-ben egyetemi tanárrá nevezték ki az Eötvös Loránd Tudományegyetem geológiai tanszékére, haláláig vett részt a tanszéki oktatómunkában, egyúttal az MTA Geológiai Tanszéki Kutatócsoportját is vezette. Két cikluson át, 1984-től 1990-ig az egyetem rektori tisztét is betöltötte.

Munkássága 
Fő kutatási területe a regionális földtan, a rétegtan és az üledékföldtan volt. 1957-es kandidátusi értekezését a Gerecse kréta kori képződményeiről írta, s ez később kutatásai irányvonalát is meghatározta: elsősorban a magyarországi kréta és általában is a mezozoikum földtani vonatkozásaival foglalkozott. Monográfiáiban feldolgozta a Bakony, a Gerecse és a Vértes mezozóos rétegsorait, a Villányi-hegység triász kori, hézagos kifejlődésű dolomit- és mészkőrétegeit. Terepmunkái során 1958-ban felfedezte Magyarország első ismert őskőkorszaki tűzkőbányáit a sümegi Mogyorós-dombon és a tatai Kálvária-dombon (javaslatára később mindkét helyszínt természetvédelmi területté nyilvánították). 1959-ben ő szervezte meg Budapesten az első nemzetközi mezozóos konferenciát.

Sokat tett a sztratigráfia elméleti alapjainak megszilárdításáért, kezdeményezője és szervezője volt a földtani képződmények korszerű rétegtani tipologizálásának, a magyarországi formációnómenklatúra kialakításának. Az 1970-es években részt vett a Magyarország földtani képződményeit a nemzetközi rétegtani szempontoknak megfelelően osztályozó és besoroló országos földtani alapszelvényprogram munkálataiban.

Földtani alapkutatásait igyekezett a nyersanyagkutatás szolgálatába is állítani az ásvány- és ércképződés ősföldrajzi hátterének feltárásával. Egyebek mellett tanulmányozta a dunántúli-középhegységi bauxitképződés folyamatát, s adataira támaszkodva térképen is ábrázolta a bányaműveléssel feltárandó bauxittelepeket. Az 1960-as években a Magyar Állami Földtani Intézetben dolgozó munkatársaival összeállították Magyarország ásványi nyersanyagainak, valamint paleozóos és mezozóos képződményeinek földtani térképét. Aktív közreműködője volt az 1970-es évek közepén meginduló Eocén programnak, amely a magyarországi energiaszektor bővítéséhez szükséges nyersanyagvagyon feltárására szerveződött, és munkájuk eredményeként nyílhatott meg a bicskei hőerőművet kőszénnel ellátó oroszlányi, nagyegyházi és dorog-lencsehegyi bányaüzem.

Tudományszervezőként, szaktudománya központi intézeteinek vezetőjeként sokat tett a hazai nyersanyagkutatás szervezéséért, a szükséges laboratóriumi kapacitás fejlesztéséért, a terepi dokumentációk és minták raktározásának megoldásáért. Behatóan foglalkozott a földtani térképezés történetével és módszertanával, tudományszakja és a bányászat, a nyersanyagkutatás múltjával. 1969-ben nemzetközi szimpóziumot szervezett a Magyar Állami Földtani Intézet fennállásának centenáriumára. Az ELTE 1984 és 1990 közötti rektoraként nevéhez fűződik a tanintézet 350 éves jubileumi ünnepségsorozatának (1985) megszervezése, az egyetemi rekonstrukció keretében a lágymányosi kampusz kiépítésének megkezdése, valamint a Magyar Rektori Konferencia életre hívása (1988), amelynek első elnöke is ő lett.

Monográfiái mellett több fontos általános és regionális földtani egyetemi jegyzete, tankönyve jelent meg. 1983-tól az Acta Geologica Hungarica című szakfolyóirat alapító főszerkesztője, majd 1985-től szerkesztőbizottságának elnöke volt.

Társasági tagságai és elismerései 
1967-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1976-ban rendes tagjává választották, emellett 1977-től 1980-ig a tudóstestület alelnöke, 1980-tól 1990-ig elnökségi tagja, 1985-től 1991-ig pedig az MTA X. Föld- és Bányászati Tudományok Osztályán belül működő földtani tudományos bizottság elnöke volt. Tiszteleti tagjai sorába fogadta a Magyar Földrajzi Társaság, 1981-ben a Magyarhoni Földtani Társulat, 1970-től 1991-ig pedig a Magyar Rétegtani Bizottság munkáját vezette elnökként. Nemzetközi elismertségét tanúsítja, hogy 1960 és 1968 között elnökölte a Nemzetközi Földtani Kongresszus Mediterrán Mezozóos Bizottságának munkáját. 1980-ban levelező tagjává választotta az Osztrák Tudományos Akadémia is, emellett 1975-től levelező tagja volt az osztrák Szövetségi Földtani Hivatalnak (GBA), 1980-tól tiszteleti tagja az Osztrák Földtani Társaságnak (ÖGG), 1981-től a Bolgár Földtani Társaságnak (BGD).

Tudományos eredményei elismeréseként 1969-ben Szabó József-, 1981-ben Hantken Miksa-emlékérmet kapott. 1983-ban többekkel megosztva – Nemecz Ernő, Schoppel János, Solymos András, Vass László és Végh Sándor mellett – az Eocén program keretein belül elvégzett munkájukért, az ásványi nyersanyagbázisok felkutatása és feltárása terén elért eredményeikért Állami Díjban részesültek. A földtani természetvédelemben elért eredményeiért 1976-ban a Pro Natura díj kitüntetettjei közé tartozott. Egyetemi oktatói munkáját 1990-ben az Eötvös Loránd Tudományegyetem a Pro Universitate Emlékérem arany fokozatával ismerte el. Ezek mellett díjazottja volt a Földtani Kutatás Kiváló Dolgozója kitüntetésnek (1957), a Munka Érdemrendnek (1960), a Munka Érdemrend ezüst (1965) és arany (1969, 1978) fokozatának, valamint a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnek (1970).

Főbb művei 
 
 
 
 Magyarul: 
 Oroszul: 
 
Angolul:

Források

További információk 
 

Magyar geológusok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
Állami díjasok
1927-ben született személyek
1994-ben elhunyt személyek
Az ELTE rektorai
Fülöp József ( Bük , január – Budapest , április ) állami díjas magyar geológus , egyetemi tanár , a földtudományok doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . A magyarországi mezozoikumi földtani képződmények rétegtani tipologizálásának avatott tudósa , több magyarországi mezozóos formáció ( Gerecse , Vértes , Bakony stb. ) monográfusa volt . Életműve tudományszervezési szempontból is jelentős , egy évtizeden keresztül1969 ) volt a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatója, tólig pedig a közigazgatási szervként működő Központi Földtani Hivatal elnöke . Életútja Édesapja asztalos volt . Középiskolai tanulmányait a kapuvári polgári iskolában , majd a soproni kereskedelmi iskolában végezteésközött.ban a Pázmány Péter Tudományegyetem földrajz–közgazdaságtan tanárszakára iratkozott be . Az egyetemi évek alatt érdeklődése a földtan felé fordult , végül tanulmányait geológusi oklevéllel fejezte beben . Mártól demonstrátorként dolgozott az egyetem földtani tanszékén,tőlig pedig Vadász Elemér tanársegédjeként oktatott , egyúttal az egyetem természettudományi karának párttitkára is volt.ben a minisztertanács titkárságára került , s az ipari osztály geológus szakelőadójaként tevékenykedettig . 1956-ban a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatóhelyettesévé nevezték ki.okt óbere ésjúliusa között az intézet munkatársaként folytatta a munkát , majd ismét igazgatóhelyettes lett.ben megvédte kisdoktori értekezését , és a földtudományok kandidátusa lett.tólig a Magyar Állami Földtani Intézet igazgatói tisztét töltötte be.ben megvédte akadémiai doktori disszertációját , s a föld- és ásványtudományok doktora lett . Igazgatói működésével párhuzamosanésközött ideiglenesen megbízták az Eötvös Loránd Geofizikai Intézet irányításával is.ésközt a Központi Földtani Hivatal elnöki feladatait látta el.ben egyetemi tanárrá nevezték ki az Eötvös Loránd Tudományegyetem geológiai tanszékére , haláláig vett részt a tanszéki oktatómunkában , egyúttal az MTA Geológiai Tanszéki Kutatócsoportját is vezette . Két cikluson át,tőlig az egyetem rektori tisztét is betöltötte . Munkássága Fő kutatási területe a regionális földtan , a rétegtan és az üledékföldtan volt.es kandidátusi értekezését a Gerecse kréta kori képződményeiről írta , s ez később kutatásai irányvonalát is meghatározta : elsősorban a magyarországi kréta és általában is a mezozoikum földtani vonatkozásaival foglalkozott . Monográfiáiban feldolgozta a Bakony , a Gerecse és a Vértes mezozóos rétegsorait , a Villányi-hegység triász kori , hézagos kifejlődésű dolomit- és mészkőrétegeit . Terepmunkái soránban felfedezte Magyarország első ismert őskőkorszaki tűzkőbányáit a sümegi Mogyorós-dombon és a tatai Kálvária-dombon ( javaslatára később mindkét helyszínt természetvédelmi területté nyilvánították) .ben ő szervezte meg Budapesten az első nemzetközi mezozóos konferenciát . Sokat tett a sztratigráfia elméleti alapjainak megszilárdításáért , kezdeményezője és szervezője volt a földtani képződmények korszerű rétegtani tipologizálásának , a magyarországi formációnómenklatúra kialakításának . Azes években részt vett a Magyarország földtani képződményeit a nemzetközi rétegtani szempontoknak megfelelően osztályozó és besoroló országos földtani alapszelvényprogram munkálataiban . Földtani alapkutatásait igyekezett a nyersanyagkutatás szolgálatába is állítani az ásvány- és ércképződés ősföldrajzi hátterének feltárásával . Egyebek mellett tanulmányozta a dunántúli-középhegységi bauxitképződés folyamatát , s adataira támaszkodva térképen is ábrázolta a bányaműveléssel feltárandó bauxittelepeket . Azas években a Magyar Állami Földtani Intézetben dolgozó munkatársaival összeállították Magyarország ásványi nyersanyagainak , valamint paleozóos és mezozóos képződményeinek földtani térképét . Aktív közreműködője volt azes évek közepén meginduló Eocén programnak , amely a magyarországi energiaszektor bővítéséhez szükséges nyersanyagvagyon feltárására szerveződött , és munkájuk eredményeként nyílhatott meg a bicskei hőerőművet kőszénnel ellátó oroszlányi , nagyegyházi és dorog-lencsehegyi bányaüzem . Tudományszervezőként , szaktudománya központi intézeteinek vezetőjeként sokat tett a hazai nyersanyagkutatás szervezéséért , a szükséges laboratóriumi kapacitás fejlesztéséért , a terepi dokumentációk és minták raktározásának megoldásáért . Behatóan foglalkozott a földtani térképezés történetével és módszertanával , tudományszakja és a bányászat , a nyersanyagkutatás múltjával.ben nemzetközi szimpóziumot szervezett a Magyar Állami Földtani Intézet fennállásának centenáriumára . Az ELTEésközötti rektoraként nevéhez fűződik a tanintézetéves jubileumi ünnepségsorozatánakmegszervezése , az egyetemi rekonstrukció keretében a lágymányosi kampusz kiépítésének megkezdése , valamint a Magyar Rektori Konferencia életre hívása amelynek első elnöke is ő lett . Monográfiái mellett több fontos általános és regionális földtani egyetemi jegyzete , tankönyve jelent meg.tól az Acta Geologica Hungarica című szakfolyóirat alapító főszerkesztője , majdtől szerkesztőbizottságának elnöke volt . Társasági tagságai és elismerései 1967-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ban rendes tagjává választották , emelletttőlig a tudóstestület alelnöke, tólig elnökségi tagja,tőlig pedig az MTA X . Föld- és Bányászati Tudományok Osztályán belül működő földtani tudományos bizottság elnöke volt . Tiszteleti tagjai sorába fogadta a Magyar Földrajzi Társaság, ben a Magyarhoni Földtani Társulat,tőlig pedig a Magyar Rétegtani Bizottság munkáját vezette elnökként . Nemzetközi elismertségét tanúsítja , hogyésközött elnökölte a Nemzetközi Földtani Kongresszus Mediterrán Mezozóos Bizottságának munkáját.ban levelező tagjává választotta az Osztrák Tudományos Akadémia is , emelletttől levelező tagja volt az osztrák Szövetségi Földtani Hivatalnak ( GBA) ,tól tiszteleti tagja az Osztrák Földtani Társaságnak ( ÖGG) ,től a Bolgár Földtani Társaságnak ( BGD ) . Tudományos eredményei elismerésekéntben Szabó József-, ben Hantken Miksa-emlékérmet kapott.ban többekkel megosztva – Nemecz Ernő , Schoppel János , Solymos András , Vass László és Végh Sándor mellett – az Eocén program keretein belül elvégzett munkájukért , az ásványi nyersanyagbázisok felkutatása és feltárása terén elért eredményeikért Állami Díjban részesültek . A földtani természetvédelemben elért eredményeiértban a Pro Natura díj kitüntetettjei közé tartozott . Egyetemi oktatói munkájátben az Eötvös Loránd Tudományegyetem a Pro Universitate Emlékérem arany fokozatával ismerte el . Ezek mellett díjazottja volt a Földtani Kutatás Kiváló Dolgozója kitüntetésnek a Munka Érdemrendnek a Munka Érdemrend ezüstés aranyfokozatának , valamint a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnek Főbb művei Magyarul : Oroszul : Angolul : Források További információk Magyar geológusok Magyar egyetemi , főiskolai oktatók MTA-tagok Állami díjasok 1927-ben született személyek 1994-ben elhunyt személyek Az ELTE rektorai