Budapestiek elhurcolása 1945-ben
1945-ben, Budapest ostroma alatt és után több tízezer civil lakost hurcolt el „málenkij robot”-ra a fővárosból és környékéről a szovjet hadsereg, azért hogy meglegyen a Malinovszkij marsall jelentéseiben szereplő  főnyi hadifogoly. A kényszermunka-táborokba szállított emberek többsége csak évekkel később vagy egyáltalán nem érkezett haza. Történészek két-háromszázezer főre teszik a volt Szovjetunió területén hadifogságban eltűnt magyar katonák és civilek számát.
 


Előzmények

A II. világháború végén Budapest elfoglalása 1944. október 29-től 1945. február 13-ig, vagyis 108 napig tartott. Ezen belül a szigorúan vett ostrom 51 napig húzódott, és a nagy késlekedést, valamint a veszteségeket a 2. Ukrán Front parancsnoka, Malinovszkij marsall csak azzal tudta Sztálinnak indokolni, hogy a valóságosnál jóval nagyobb ellenséges német-magyar erőkről számolt be. A tényleges kb.  fő helyett 180-200 ezer fős ellenséges haderőről számolt be jelentéseiben. Malinovszkij a két adat közötti eltérést a polgári lakosságból elfogott személyekkel pótolta.

Az ostrom alatt
A civilek elfogása, összegyűjtése már az ostrom alatt elkezdődött. Az elfoglalt területeken a szovjet hatóságok elrendelték a munkaképes korúak kötelező jelentkezését sáncásás és közmunka ürügyén. A munkára összegyűlt emberek nagy részét viszont hadifogolyként kezelték, és elvitték.

Az is gyakori módszer volt az elfogásra, hogy az elfoglalt háztömbök óvóhelyeiről a férfiakat közvetlenül a front mögött kialakított gyűjtőhelyekre kísérték, azt állítva, hogy ott igazolják őket és szabad közlekedést biztosító dokumentumot adnak erről. Szintén sűrűn előfordult, hogy a szovjet katonák a közterületekről, kapualjakból vagy üzlethelyiségekből szedtek össze embereket és a sötétben vitték el őket a gyűjtőtáborokba.

A harcok után
Az ostrom befejeztével az elhurcolás szisztematikussá vált. Ekkor már nem csak az utcákról, csomópontokról, hanem a gyárakból, az üzemekből is vittek el embereket, például a Kelenföldi Erőmű Budafoki úti, a Standard Villamossági Rt. Fehérvári úti telephelyéről, az Egyesült Izzólámpagyárból, a csepeli Weiss Manfréd Acél- és Fémművekből, a MÁV Istvántelki és a Kőbányai Főműhelyéből, a Hoffher-Schrantz Gépgyárból.

Az egyenruhásokat (postások, vasutasok, BSZKRT-osok, rendőrök) hozzákeverték a civilekhez, és így könnyen rájuk lehetett fogni, hogy a szovjetek ellen harcoló alakulatok tagjai, de sokszor a polgári foglyokra is meghalt német és magyar katonák ruháit adták. Az elszállítások során pedig a magyar civil és katona hadifoglyok közé beraktak vagononként 10-20 németet is, hogy az egész szerelvényt német hadifogoly-szállítmányként vihessék.

Az elhurcolások során nem számított az előélet: elvitték az ellenállási mozgalom embereit is, például a Magyar Nemzeti Felkelés Felszabadító Bizottságának tagjait, Mikó Zoltánt, Bondor Vilmost és mintegy 250 társukat.

Szovjet hadifogságba került nagyon sok budapesti zsidó személy is, akik nem sokkal korábban, január 18-án szabadultak ki a gettóból. Voltak olyanok is, akik a bori lágerből vagy németországi koncentrációs táborokból érkeztek haza Budapestre, és itt estek szovjet fogságba.

Agglomeráció
Nem csak a fővárosból vittek el civileket a szovjet katonák, hanem az akkor Nagy-Budapestnek nevezett agglomerációból is. A környező településekről tömegesen gyűjtötték össze igazoltatás vagy közmunka ürügyén a 18 és 50 év közötti korú férfiakat. Így fogtak el például 1944. december 30-án Kesztölcön igazoltatás címén 254 dorogi bányászt, 1945. január 8-án Érden mintegy 6000 érdit és körülbelül 2000 környékbeli (diósdi, tárnoki, sóskúti stb.) lakost, Pesthidegkúton január 14-én körülbelül 700 főt vagy január 27-én a rákospalotai városháza előtt mintegy 600 férfit.

A hadifogolyként elhurcolt civilek létszáma
A harcok hevessége miatt Budapest  főnyi védőseregének nagyjából a fele elpusztult, így körülbelül -en estek fogságba. Ugyanakkor a szovjet csapatok jelentésében  főnyi hadifogoly szerepel. A különbség mintegy  fő, akiket Bognár Zalán szerint Malinovszkij a fővárosi és környéki polgári lakosságból pótolt. Ezt a  körüli adatot tartalmazza az 1950-ben Németországban kiadott „Fehér Könyv” is, melyet az ENSZ is hitelesnek tart.

Más kutatók a fenti értéket vitatva körülbelül feleannyira becsülik az elhurcoltak létszámát. Korom Mihály számításai szerint  polgári személyt vittek el, míg Ungváry Krisztián könyvében -es szám szerepel.

Jegyzetek

Megjegyzések

További információk
Mihályi Balázs: Honvédek és hungaristák a Budapest erődben 1944–1945. – Budapest, 2018, 

Mihályi Balázs, Rohánszky Mihály, Tulok Péter: Budapest ostroma. Svéd diplomaták, terror, kitörés. - Szekszárd, 2022,

Kapcsolódó szócikkek 
Málenkij robot
A Szovjetunióba hurcolt magyar politikai rabok és kényszermunkások emléknapja
A kommunista diktatúrák áldozatainak emléknapja

Budapest a második világháborúban
1945
A kommunizmus üldözöttei Magyarországon
A Szovjetunió által elkövetett bűncselekmények a második világháborúban
1945-ben , Budapest ostroma alatt és után több tízezer civil lakost hurcolt el „ málenkij robot”-ra a fővárosból és környékéről a szovjet hadsereg , azért hogy meglegyen a Malinovszkij marsall jelentéseiben szereplő főnyi hadifogoly . A kényszermunka-táborokba szállított emberek többsége csak évekkel később vagy egyáltalán nem érkezett haza . Történészek két-háromszázezer főre teszik a volt Szovjetunió területén hadifogságban eltűnt magyar katonák és civilek számát . Előzmények A II. világháború végén Budapest elfoglalása októbertől februárig , vagyisnapig tartott . Ezen belül a szigorúan vett ostromnapig húzódott , és a nagy késlekedést , valamint a veszteségeket a Ukrán Front parancsnoka , Malinovszkij marsall csak azzal tudta Sztálinnak indokolni , hogy a valóságosnál jóval nagyobb ellenséges német-magyar erőkről számolt be . A tényleges kb . fő helyettezer fős ellenséges haderőről számolt be jelentéseiben . Malinovszkij a két adat közötti eltérést a polgári lakosságból elfogott személyekkel pótolta . Az ostrom alatt A civilek elfogása , összegyűjtése már az ostrom alatt elkezdődött . Az elfoglalt területeken a szovjet hatóságok elrendelték a munkaképes korúak kötelező jelentkezését sáncásás és közmunka ürügyén . A munkára összegyűlt emberek nagy részét viszont hadifogolyként kezelték , és elvitték . Az is gyakori módszer volt az elfogásra , hogy az elfoglalt háztömbök óvóhelyeiről a férfiakat közvetlenül a front mögött kialakított gyűjtőhelyekre kísérték , azt állítva , hogy ott igazolják őket és szabad közlekedést biztosító dokumentumot adnak erről . Szintén sűrűn előfordult , hogy a szovjet katonák a közterületekről , kapualjakból vagy üzlethelyiségekből szedtek össze embereket és a sötétben vitték el őket a gyűjtőtáborokba . A harcok után Az ostrom befejeztével az elhurcolás szisztematikussá vált . Ekkor már nem csak az utcákról , csomópontokról , hanem a gyárakból , az üzemekből is vittek el embereket , például a Kelenföldi Erőmű Budafoki úti , a Standard Villamossági Rt. Fehérvári úti telephelyéről , az Egyesült Izzólámpagyárból , a csepeli Weiss Manfréd Acél- és Fémművekből , a MÁV Istvántelki és a Kőbányai Főműhelyéből , a Hoffher-Schrantz Gépgyárból . Az egyenruhásokat ( postások , vasutasok, BSZKRT-osok , rendőrök ) hozzákeverték a civilekhez , és így könnyen rájuk lehetett fogni , hogy a szovjetek ellen harcoló alakulatok tagjai , de sokszor a polgári foglyokra is meghalt német és magyar katonák ruháit adták . Az elszállítások során pedig a magyar civil és katona hadifoglyok közé beraktak vagononkéntnémetet is , hogy az egész szerelvényt német hadifogoly-szállítmányként vihessék . Az elhurcolások során nem számított az előélet : elvitték az ellenállási mozgalom embereit is , például a Magyar Nemzeti Felkelés Felszabadító Bizottságának tagjait , Mikó Zoltánt , Bondor Vilmost és mintegytársukat . Szovjet hadifogságba került nagyon sok budapesti zsidó személy is , akik nem sokkal korábban , januárán szabadultak ki a gettóból . Voltak olyanok is , akik a bori lágerből vagy németországi koncentrációs táborokból érkeztek haza Budapestre , és itt estek szovjet fogságba . Agglomeráció Nem csak a fővárosból vittek el civileket a szovjet katonák , hanem az akkor Nagy-Budapestnek nevezett agglomerációból is . A környező településekről tömegesen gyűjtötték össze igazoltatás vagy közmunka ürügyén aésév közötti korú férfiakat . Így fogtak el például decemberán Kesztölcön igazoltatás címéndorogi bányászt , januárán Érden mintegyérdit és körülbelülkörnyékbeli ( diósdi , tárnoki , sóskúti stb. ) lakost , Pesthidegkúton januárén körülbelülfőt vagy januárén a rákospalotai városháza előtt mintegyférfit . A hadifogolyként elhurcolt civilek létszáma A harcok hevessége miatt Budapest főnyi védőseregének nagyjából a fele elpusztult , így körülbelül -en estek fogságba . Ugyanakkor a szovjet csapatok jelentésében főnyi hadifogoly szerepel . A különbség mintegy fő , akiket Bognár Zalán szerint Malinovszkij a fővárosi és környéki polgári lakosságból pótolt . Ezt a körüli adatot tartalmazza azben Németországban kiadott „ Fehér Könyv” is , melyet az ENSZ is hitelesnek tart . Más kutatók a fenti értéket vitatva körülbelül feleannyira becsülik az elhurcoltak létszámát . Korom Mihály számításai szerint polgári személyt vittek el , míg Ungváry Krisztián könyvében -es szám szerepel . Jegyzetek Megjegyzések További információk Mihályi Balázs : Honvédek és hungaristák a Budapest erődben1945. – Budapest , Mihályi Balázs , Rohánszky Mihály , Tulok Péter: Budapest ostroma . Svéd diplomaták , terror , kitörés. - Szekszárd , Kapcsolódó szócikkek Málenkij robot A Szovjetunióba hurcolt magyar politikai rabok és kényszermunkások emléknapja A kommunista diktatúrák áldozatainak emléknapja Budapest a második világháborúban 1945 A kommunizmus üldözöttei Magyarországon A Szovjetunió által elkövetett bűncselekmények a második világháborúban