Abd el-Azíz Buteflíka
Abd el-Azíz Buteflíka (arabul عبد العزيز بوتفليقة, francia átírással Abdelaziz Bouteflika), (1937. március 2. – 2021. szeptember 17.) algériai politikus, Algéria ötödik köztársasági elnöke 1999. április 27. és 2019. április 2. között 20 éven keresztül.

Élete 
1937. március 2.-án született a marokkói Oujdában, ahova a szülei az algériai Tlemcenből vándoroltak ki. Apja egy szúfi rend sejkje volt, így betéve tudta  az egész Koránt. Iskoláit helyben végezte – kitűnő eredményekkel –, majd 1956-ban, 19 évesen Algériába ment, és csatlakozott a gyarmattartó Franciaország ellen akkor már három éve harcoló Nemzeti Felszabadítási Fronthoz (FLN) és annak hadseregéhez, a Nemzeti Felszabadító Hadsereghez (ALN). A szabadságharc nyugati szárnyán, a híres Uzsda-csoport legendás alakjává vált, és ott lett a későbbi elnök, Huari Bumedien bizalmasa.

A függetlenség 1962-es kivívása után Tilimszán képviselőjeként ifjúsági- és sportminiszter lett Ahmed Ben Bella kormányában, majd 1963-tól 16 éven keresztül (1979-ig) az ország külügyminisztere. 1965 júniusában részt vett Bumedien oldalán Ben Bella megbuktatásában. Külügyminiszterként fontos szerepet játszott az El nem kötelezett országok mozgalmában. A Bumedien halála utáni hatalmi vetélkedésben a párt jobbszárnyát képviselte.

1983. augusztus 8.-án elítélték 60 millió algériai dinár elsikkasztásáért a külügyminisztérium pénzéből, de Sadli Bendzsedid elnöktől kegyelmet kapott, két közvetlen munkatársa (Szenúszi és Budzsakdzsi) került börtönbe. Miután hat évet töltött külföldön, 1989-ben tért vissza az FLN Központi Bizottságába.

Az 1992-ben kitört algériai polgárháború idején nem játszott fontos politikai szerepet. 1994-ben visszautasította a hadsereg által felkínált államfői tisztséget, melyet ezután 5 évig Liamín Zérual töltött be. 1999. április 15-én függetlenként, a hadsereg támogatásával indult az elnökválasztáson, melyet a szavazatok 73,8%-ával nyert meg. A 2004-ben, 2009-ben és 2014-ben tartott választások során újraválasztották. Harmadik megválasztása előtt, 2008-ban alkotmánymódosítás tette lehetővé újbóli indulását.

Buteflíka elnöksége alatt zárult le az algériai polgárháború. Két, népszavazással megerősített amnesztiával (1999, 2005) elérte, hogy a korábban a kormány és a hadsereg ellen harcoló iszlamista csoportok (FIS, GIA) letegyék a fegyvert. 2002-re Antar Zuabri GIA-vezér likvidálása után véget ért az országban a polgárháborús helyzet. A GIA-ról leszakadt GSPC (Szalafista Csoport az Imádságért és a Harcért) folytatta a harcot. Ebből a marginális csoportból alakul ki később az Al-Káida észak-afrikai ága (2014-től az ISIL-hez tartozik). A terrortámadások száma csökkent, de nem szűntek meg teljesen. 2011 januárjában országszerte tömegtüntetések kezdődtek, melyek követeléseit Buteflíka kormányzata részben teljesítette és február 24-én megszüntette az 1992 óta tartó szükségállapotot az országban. A szociális probléma kezelhető maradt a szénhidrogénexportból származó bevételek révén, Algériának sikerült elkerülnie az erőszak és káosz újbóli eszkalálódását az országban.

Buteflika elnökké választását követően valóságos reformfolyamat kezdődött az országban, amelynek eredményeként a többpártrendszer gyökeret eresztett, a sajtó szabad lett, s a nők bevonása a társadalmi-politikai életbe is sikeresnek mondható. A 2012. májusi törvényhozó választásokon a 462 tagú képviselőházba 147 nő került be.

2013-ban Buteflika agyi érkatasztrófát szenvedett el. Ezután tolószéket kellett használnia, és ritkán jelent meg a nyilvánosság előtt.

2019. április 2-án – a tömeges tiltakozások hatására – lemondott hivataláról, majd április 9-én a törvényhozás a parlament felsőházának elnökét, Abdelkader Benszalahot választotta meg az ország ideiglenes államfőjévé.

Buteflika 2021. szeptember 17-én, 84 éves korában elhunyt.

Jegyzetek 

1937-ben született személyek
2021-ben elhunyt személyek
Algériai politikusok
Államfők
Abd el-Azíz Buteflíka ( arabul عبد العزيز بوتفليقة , francia átírással Abdelaziz Bouteflika ) , március – szeptember ) algériai politikus , Algéria ötödik köztársasági elnöke április és április közöttéven keresztül . Élete 1937. március-án született a marokkói Oujdában , ahova a szülei az algériai Tlemcenből vándoroltak ki . Apja egy szúfi rend sejkje volt , így betéve tudta az egész Koránt . Iskoláit helyben végezte – kitűnő eredményekkel – , majdban,évesen Algériába ment , és csatlakozott a gyarmattartó Franciaország ellen akkor már három éve harcoló Nemzeti Felszabadítási Fronthoz ( FLN ) és annak hadseregéhez , a Nemzeti Felszabadító Hadsereghez ( ALN ) . A szabadságharc nyugati szárnyán , a híres Uzsda-csoport legendás alakjává vált , és ott lett a későbbi elnök , Huari Bumedien bizalmasa . A függetlenséges kivívása után Tilimszán képviselőjeként ifjúsági- és sportminiszter lett Ahmed Ben Bella kormányában , majdtóléven keresztülig ) az ország külügyminisztere.júniusában részt vett Bumedien oldalán Ben Bella megbuktatásában . Külügyminiszterként fontos szerepet játszott az El nem kötelezett országok mozgalmában . A Bumedien halála utáni hatalmi vetélkedésben a párt jobbszárnyát képviselte . 1983. augusztus-án elítéltékmillió algériai dinár elsikkasztásáért a külügyminisztérium pénzéből , de Sadli Bendzsedid elnöktől kegyelmet kapott , két közvetlen munkatársa ( Szenúszi és Budzsakdzsi ) került börtönbe . Miután hat évet töltött külföldön, ben tért vissza az FLN Központi Bizottságába . Azben kitört algériai polgárháború idején nem játszott fontos politikai szerepet.ben visszautasította a hadsereg által felkínált államfői tisztséget , melyet ezutánévig Liamín Zérual töltött be. áprilisén függetlenként , a hadsereg támogatásával indult az elnökválasztáson , melyet a szavazatok8%-ával nyert meg . Aben, ben ésben tartott választások során újraválasztották . Harmadik megválasztása előtt, ban alkotmánymódosítás tette lehetővé újbóli indulását . Buteflíka elnöksége alatt zárult le az algériai polgárháború . Két , népszavazással megerősített amnesztiávalelérte , hogy a korábban a kormány és a hadsereg ellen harcoló iszlamista csoportok ( FIS , GIA ) letegyék a fegyvert.re Antar Zuabri GIA-vezér likvidálása után véget ért az országban a polgárháborús helyzet . A GIA-ról leszakadt GSPC ( Szalafista Csoport az Imádságért és a Harcért ) folytatta a harcot . Ebből a marginális csoportból alakul ki később az Al-Káida észak-afrikai ágatől az ISIL-hez tartozik ) . A terrortámadások száma csökkent , de nem szűntek meg teljesen.janu árjában országszerte tömegtüntetések kezdődtek , melyek követeléseit Buteflíka kormányzata részben teljesítette és februárén megszüntette azóta tartó szükségállapotot az országban . A szociális probléma kezelhető maradt a szénhidrogénexportból származó bevételek révén , Algériának sikerült elkerülnie az erőszak és káosz újbóli eszkalálódását az országban . Buteflika elnökké választását követően valóságos reformfolyamat kezdődött az országban , amelynek eredményeként a többpártrendszer gyökeret eresztett , a sajtó szabad lett , s a nők bevonása a társadalmi-politikai életbe is sikeresnek mondható . A májusi törvényhozó választásokon atagú képviselőházbanő került be . 2013-ban Buteflika agyi érkatasztrófát szenvedett el . Ezután tolószéket kellett használnia , és ritkán jelent meg a nyilvánosság előtt . 2019. áprilisán – a tömeges tiltakozások hatására – lemondott hivataláról , majd áprilisén a törvényhozás a parlament felsőházának elnökét , Abdelkader Benszalahot választotta meg az ország ideiglenes államfőjévé . Buteflika szeptemberén,éves korában elhunyt . Jegyzetek 1937-ben született személyek 2021-ben elhunyt személyek Algériai politikusok Államfők