Isze Monogatari
Az Iszei történetek (伊勢物語 Ise monogatari) egy japán uta monogatari, vagy úgynevezett vaka költemények és összekapcsolt elbeszélések gyűjteménye a Heian-korból.  A jelenlegi változat 125 részből áll, ezek mindegyike versekből és prózákból tevődik össze, így összesen 209 költemény található a legtöbb változatban.
Az összeállítás dátuma és a szerzőség kérdése is bizonytalan; a névtelen, idealizált központi karakter személyazonossága is ugyancsak zavaros, de a mű valószínűleg Arivara no Narihira alkotása (825-880). Az Iszei történetek harminc költeménye megjelenik a Kokin Vakasúban (905) is, hasonló lábjegyzetekkel, melyeket mind Narihirának tulajdonítanak. Ezeknek a költeményeknek a kombinációja, és a hasonlóság Arivara életének néhány eseményével vezetett arra a következtetésre, hogy Narihira állította össze, habár a téma fogadtatása és az események dátumai 880 után mást sugallnak.

Szerzőség 

Az elméletek változnak a szerző személyazonosságát illetően. Egyesek Ki no Curajuki munkájának tartják, míg mások részben a mű címére alapozva, Isze úrhölgyet tartják a szerzőnek, de ez valószínűtlen, mivel ebben a korban a szerzők nem használták a saját nevüket műveik címében.

Eredet és szerkezet 

Az Iszei történetek különleges költészeti irányzatokból fejlődhetett ki, de megszaporodtak benne a későbbi elbeszélések, azzal a szándékkal, hogy a költeményeket egy konkrét helyen és időben elhelyezze, valamint kidolgozzon egy átfogó témát. Lehet Kasu, magán vagy egyéni gyűjtemény, amely mint egy napló gyűjti össze a kiválasztott munkákat lábjegyzetekkel. Lehetséges tehát, hogy Narihira csak egy gyűjteményt készített, amit csak később fogadtak el, mint ábrázolása az ideális költőnek. A Man’josu 16. kötetének terjedelmes vers gyűjteménye szintén hasonlóságot mutat az Iszei történetek elbeszélési stílusával.

Az elbeszélés igyekszik összekapcsolni a különböző szakaszokat, de bevezeti vagy biztosítja a helyszínt a következő műnek. A központi karakter életének durva kronológiája figyelhető meg a részek között. A’ fiatal férfitől, aki a felnőttkorba lépett’ az első részben jutunk el számos kalandon és szerelmen keresztül a 125. részhez ahhoz a férfihoz, aki súlyos betegségbe esett ’ és szívében tudta, hogy meg fog halni’. Ez nem egy hagyományos életrajz, de nem is egy hagyományos cselekmény, mint a nyugati perspektívában.

A Kamakura-korban legalább négy teóriát javasoltak a kommentátorok a mű címét illetően: a szerző Isze költőnő és róla kapta a nevét; a cím utal a 69. részre, ahol a főszereplő meglátogatja a papnőt az Iszei nagyszentélyben; a Nihon Sokiban az I írásjegye nőnek olvasandó, a Se írásjegye férfinak, ez megtestesíti az uniót; a szerző szándékosan eltorzított eseményeket, helyeket, személyeket és időpontokat, megtestesítve a kifejezést: Isze ja Hjuga, vagy felforgatás.

Tematikusan az Iszei történetek megtestesíti az udvarias mijabi ízlést, uralkodó a Heian–kort túlélő alkotások között, csak úgy mint a talán jobban ismert Gendzsi szerelmei. A versek felfedezik a természetet, az udvar társadalmát, a kultúrát, a szerelmet és a kapcsolatokat. A fénypont lehet a 9. rész közjátéka, amikor a főhős a jacuhasi, vagy nyolc híd mellett pihen Mikava megyében. A vers amit írt három témát kombinál: a veszteség érzése mikor elhagyja a fővárost, amelyre mint a társadalom és a kultúra egyetlen helyére tekintett; az elveszett szeretet érzése;  és a természetes környezet szépsége

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
 Gendzsi szerelmei
 Taketori monogatari

Japán irodalmi művek
Az Iszei történetek ( 伊勢物語 Ise monogatari ) egy japán uta monogatari , vagy úgynevezett vaka költemények és összekapcsolt elbeszélések gyűjteménye a Heian-korból . A jelenlegi változatrészből áll , ezek mindegyike versekből és prózákból tevődik össze , így összesenköltemény található a legtöbb változatban . Az összeállítás dátuma és a szerzőség kérdése is bizonytalan ; a névtelen , idealizált központi karakter személyazonossága is ugyancsak zavaros , de a mű valószínűleg Arivara no Narihira alkotása Az Iszei történetek harminc költeménye megjelenik a Kokin Vakasúbanis , hasonló lábjegyzetekkel , melyeket mind Narihirának tulajdonítanak . Ezeknek a költeményeknek a kombinációja , és a hasonlóság Arivara életének néhány eseményével vezetett arra a következtetésre , hogy Narihira állította össze , habár a téma fogadtatása és az események dátumaiután mást sugallnak . Szerzőség Az elméletek változnak a szerző személyazonosságát illetően . Egyesek Ki no Curajuki munkájának tartják , míg mások részben a mű címére alapozva , Isze úrhölgyet tartják a szerzőnek , de ez valószínűtlen , mivel ebben a korban a szerzők nem használták a saját nevüket műveik címében . Eredet és szerkezet Az Iszei történetek különleges költészeti irányzatokból fejlődhetett ki , de megszaporodtak benne a későbbi elbeszélések , azzal a szándékkal , hogy a költeményeket egy konkrét helyen és időben elhelyezze , valamint kidolgozzon egy átfogó témát . Lehet Kasu , magán vagy egyéni gyűjtemény , amely mint egy napló gyűjti össze a kiválasztott munkákat lábjegyzetekkel . Lehetséges tehát , hogy Narihira csak egy gyűjteményt készített , amit csak később fogadtak el , mint ábrázolása az ideális költőnek . A Man’josu kötetének terjedelmes vers gyűjteménye szintén hasonlóságot mutat az Iszei történetek elbeszélési stílusával . Az elbeszélés igyekszik összekapcsolni a különböző szakaszokat , de bevezeti vagy biztosítja a helyszínt a következő műnek . A központi karakter életének durva kronológiája figyelhető meg a részek között . A’ fiatal férfitől , aki a felnőttkorba lépett’ az első részben jutunk el számos kalandon és szerelmen keresztül a részhez ahhoz a férfihoz , aki súlyos betegségbe esett ’ és szívében tudta , hogy meg fog halni’ . Ez nem egy hagyományos életrajz , de nem is egy hagyományos cselekmény , mint a nyugati perspektívában . A Kamakura-korban legalább négy teóriát javasoltak a kommentátorok a mű címét illetően : a szerző Isze költőnő és róla kapta a nevét ; a cím utal a részre , ahol a főszereplő meglátogatja a papnőt az Iszei nagyszentélyben ; a Nihon Sokiban az I írásjegye nőnek olvasandó , a Se írásjegye férfinak , ez megtestesíti az uniót ; a szerző szándékosan eltorzított eseményeket , helyeket , személyeket és időpontokat , megtestesítve a kifejezést : Isze ja Hjuga , vagy felforgatás . Tematikusan az Iszei történetek megtestesíti az udvarias mijabi ízlést , uralkodó a Heian–kort túlélő alkotások között , csak úgy mint a talán jobban ismert Gendzsi szerelmei . A versek felfedezik a természetet , az udvar társadalmát , a kultúrát , a szerelmet és a kapcsolatokat . A fénypont lehet a rész közjátéka , amikor a főhős a jacuhasi , vagy nyolc híd mellett pihen Mikava megyében . A vers amit írt három témát kombinál : a veszteség érzése mikor elhagyja a fővárost , amelyre mint a társadalom és a kultúra egyetlen helyére tekintett ; az elveszett szeretet érzése ; és a természetes környezet szépsége Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek Gendzsi szerelmei Taketori monogatari Japán irodalmi művek