Szigeti György (fizikus)
Szigeti György (Szentes, 1905. január 29. – Budapest, 1978. november 27.) Kossuth-díjas magyar fizikus, villamosmérnök, a műszaki tudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. Elméleti és kísérleti fizikai kutatásai elsősorban a vákuumfizikára irányultak, behatóan foglalkozott a gázkisülések fizikájával és műszaki kérdéseivel, emellett az elektrolumineszcens és a félvezető anyagok elektrotechnikai kérdéseivel. Szervezőmunkájának köszönhetően jött létre az MTA Műszaki Fizikai Kutatóintézete, amelynek 1958-tól 1974-ig alapító igazgatója volt.

Életútja 
Szigeti Gyula (1879–1929) klasszika-filológus fia. Középiskoláit az Újpesti Magyar Királyi Állami Főgimnáziumban – ahol apja is tanított – végezte el 1922-ben, majd 1926-ban megszerezte gépészmérnöki oklevelét a Királyi József Műegyetemen. Ezt követően az Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt. alkalmazásába lépett mint műszerész, 1928-tól 1948-ig pedig a gyár kutatólaboratóriumának mérnökeként, 1948-tól 1950-ig laboratóriumvezető főmérnökeként dolgozott. Időközben 1944 végén Bay Zoltán és Jankovich Dénes, az Egyesült Izzó kereskedelmi igazgatója több más mérnök társával együtt megmentette a deportálástól (később Szigeti ki is állt Jankovich mellett az ellene folyó koncepciós perben). 1950-ben a Távközlési Kutatóintézet átvette az Egyesült Izzó laboratóriumát, amelynek vezetője 1953-ig Szigeti maradt. Javaslatára a Kohó- és Gépipari Minisztérium 1953-ban létrehozta a Híradástechnikai Ipari Kutatóintézetet, amelynek 1957 decemberéig igazgatójaként tevékenykedett. Szervezőmunkájának köszönhetően 1958-ban megkezdte működését az MTA Műszaki Fizikai Kutatóintézete, amelynek első igazgatójaként irányította, 1974-es nyugdíjazása után pedig tudományos tanácsadóként segítette az intézetben folyó munkát. Kutatói pályafutásával párhuzamosan először 1949-ben, majd 1952-ben a budapesti műegyetem megbízott előadójaként oktatott elektrotechnikát, 1952-től 1954-ig pedig az Eötvös Loránd Tudományegyetemen volt a vákuumtechnika előadó tanára.

Fia Szigeti János (1936) fizikus, leánya Szigeti Judit (1949) vegyészmérnök.

Munkássága 
Az Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt.-ban tagja volt annak az alkotó mérnökközösségnek, amelyet többek között Bródy Imre, Winter Ernő, Millner Tivadar és Bay Zoltán neve fémjelzett. Pályája elején elsősorban a gáztöltésű egyenirányítók műszaki paramétereivel, a gázkisülések fizikájával foglalkozott. Ezt követően fordult figyelme az elektron- és katódsugárcsövek fejlesztési lehetőségei felé, vizsgálta elektronoptikai tulajdonságaikat, behatóan tanulmányozta az izzókatód elektronemissziója és a fém kristályszerkezete közötti összefüggéseket. Az 1930-as évek közepétől a gázkisüléses fénycsövek, a fémhalogénlámpák, a fluoreszcens és az elektrolumineszcens fényforrások, a halofoszfát-alapú fényporok elméleti és gyakorlati–mérnöki problémái foglalkoztatták. Legjelentősebb eredményei a kriptonnal töltött nagynyomású gázkisülőlámpa (1937), valamint a Bay Zoltánnal közösen fejlesztett és szabadalmaztatott szilícium-karbid-lámpa (1939), a világítódióda őse, a világon elsőként szabadalmaztatott elektrolumineszcens fényforrás volt.

A második világháborút követően vállalati és kutatóintézeti munkahelyein az elektrolumineszcencia jelenségeit és elektrotechnikai alkalmazásának lehetőségeit vizsgáló mérnökgárdát szervezett. Alapkutatásaiknak köszönhetően a második világháború után fellendült a magyarországi fénycső- és katódsugárcső-gyártás. A Híradástechnikai Ipari Kutatóintézetben a félvezető-kutatásra helyezte a hangsúlyt, itt dolgozták ki a germánium-félvezetők első típusait, ezzel megalapozva a hazai tranzisztorgyártást. Ügybuzgalmának és szervezőmunkájának volt köszönhető, hogy 1958-ban az MTA szervezeti keretein belül létrejöhetett a Műszaki Fizikai Kutatóintézet, amely igazgatóságának másfél évtizede alatt a vákuumtechnikai, szilárdtest- és félvezető-fizikai alapkutatások kiemelten fontos magyarországi műhelye lett. Irányítása alatt fontos elméleti eredményeket értek el a volfrámkutatás és a szilíciumalapú heteroátmenetek, a félvezető lézerek, a mikrohullámú és a töltéstovábbító optikai eszközök fizikai vizsgálata, elektrotechnikai alkalmazásának bevezetése terén.

Elektrotechnikai, mérnöki elgondolásait kreatív fantázia jellemezte, s noha ötleteit nem minden esetben valósította meg a gyakorlatban, egyebek mellett felvetette a világítótestek nélküli, a falat borító elektrolumineszcens fényforrások, valamint a falra akasztható síkképernyős televízió lehetőségét. Magyar és nemzetközi szabadalmak sora fűződik a nevéhez.

Egyetemi jegyzetei mellett publikációs tevékenysége kevésbé volt intenzív. Több belföldi és nemzetközi szakfolyóirat szerkesztőbizottsági munkájában részt vett.

Szervezeti tagságai és elismerései 
1954-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1958-ban rendes tagjává választották, 1958 és 1960 között az Akadémia titkári, 1960–1961-ben főtitkár-helyettesi tisztségét töltötte be, 1961 és 1964 között pedig tagja volt az elnökségnek. Emellett több akadémiai bizottság, így például a fizikai, a szilárdtestfizikai, a vákuumtechnikai és elektronikai szakcsoportok munkájában is tevékenyen részt vett. 1954-től 1968-ig az Eötvös Loránd Fizikai Társulat főtitkári, 1968-tól 1976-ig elnöki feladatait látta el, 1976 után az egyesület díszelnöke volt, továbbá 1962-től elnökként irányította a vákuum- és vékonyréteg-fizikai szakbizottság tevékenységét. 1957-től a Tudományos és Felsőoktatási Tanács alapító tagja volt. 1962-ben tiszteleti tagjává választotta a bangalori Indiai Tudományos Akadémia (IAS), 1974-től – a közreműködésével 1968-ban alapított – Európai Fizikai Társaság (EPS) alelnöke, majd tiszteleti tagja volt. Emellett tagjává választotta a londoni Fizikai Intézet (IOP), a Nemzetközi Világítástechnikai Bizottság (CIE) és a Nemzetközi Vákuumtudományi és Vákuumtechnikai Szövetség (IUVSTA).

1959-ben Bodó Zalánnal és Szép Ivánnal megosztva a lumineszcens anyagok és félvezetők kutatása terén elért eredményeikért átvehették a Kossuth-díj második fokozatát. 1947-ben Zipernowsky-díjat kapott, 1970-ben az Eötvös Loránd Fizikai Társulat Érmével tüntették ki. Ezek mellett díjazottja volt a Magyar Népköztársasági Érdemérem arany fokozatának (1951), a Munka Érdeméremnek (1953), a Munka Érdemrendnek (1956), a Munka Érdemrend arany fokozatának (1965), a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnek (1970) és a Magyar Népköztársaság Zászlórendjének (1974).

Főbb művei

Emlékezete 
1998 és 2004 között nevét viselte a XII. kerületi Budai Középiskola elődintézménye, a Szigeti György Műszaki Szakközépiskola.

Források

További információk 
 
 
 
 

Magyar fizikusok
Magyar villamosmérnökök
MTA-tagok
Kossuth-díjasok
Szentesiek
Újpestiek
Zsidó származású magyarok
A holokauszt túlélői
1905-ben született személyek
1978-ban elhunyt személyek
Szigeti György ( Szentes , január – Budapest , november ) Kossuth-díjas magyar fizikus , villamosmérnök , a műszaki tudományok doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . Elméleti és kísérleti fizikai kutatásai elsősorban a vákuumfizikára irányultak , behatóan foglalkozott a gázkisülések fizikájával és műszaki kérdéseivel , emellett az elektrolumineszcens és a félvezető anyagok elektrotechnikai kérdéseivel . Szervezőmunkájának köszönhetően jött létre az MTA Műszaki Fizikai Kutatóintézete , amelynektólig alapító igazgatója volt . Életútja Szigeti Gyula1929 ) klasszika-filológus fia . Középiskoláit az Újpesti Magyar Királyi Állami Főgimnáziumban – ahol apja is tanított – végezte elben , majdban megszerezte gépészmérnöki oklevelét a Királyi József Műegyetemen . Ezt követően az Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt. alkalmazásába lépett mint műszerész,tólig pedig a gyár kutatólaboratóriumának mérnökeként,tólig laboratóriumvezető főmérnökeként dolgozott . Időközbenvégén Bay Zoltán és Jankovich Dénes , az Egyesült Izzó kereskedelmi igazgatója több más mérnök társával együtt megmentette a deportálástól ( később Szigeti ki is állt Jankovich mellett az ellene folyó koncepciós perben) .ben a Távközlési Kutatóintézet átvette az Egyesült Izzó laboratóriumát , amelynek vezetőjeig Szigeti maradt . Javaslatára a Kohó- és Gépipari Minisztériumban létrehozta a Híradástechnikai Ipari Kutatóintézetet , amelynekdecemberéig igazgatójaként tevékenykedett . Szervezőmunkájának köszönhetőenban megkezdte működését az MTA Műszaki Fizikai Kutatóintézete , amelynek első igazgatójaként irányította, es nyugdíjazása után pedig tudományos tanácsadóként segítette az intézetben folyó munkát . Kutatói pályafutásával párhuzamosan előszörben , majdben a budapesti műegyetem megbízott előadójaként oktatott elektrotechnikát,tőlig pedig az Eötvös Loránd Tudományegyetemen volt a vákuumtechnika előadó tanára . Fia Szigeti Jánosfizikus , leánya Szigeti Juditvegyészmérnök . Munkássága Az Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt.-ban tagja volt annak az alkotó mérnökközösségnek , amelyet többek között Bródy Imre , Winter Ernő , Millner Tivadar és Bay Zoltán neve fémjelzett . Pályája elején elsősorban a gáztöltésű egyenirányítók műszaki paramétereivel , a gázkisülések fizikájával foglalkozott . Ezt követően fordult figyelme az elektron- és katódsugárcsövek fejlesztési lehetőségei felé , vizsgálta elektronoptikai tulajdonságaikat , behatóan tanulmányozta az izzókatód elektronemissziója és a fém kristályszerkezete közötti összefüggéseket . Azas évek közepétől a gázkisüléses fénycsövek , a fémhalogénlámpák , a fluoreszcens és az elektrolumineszcens fényforrások , a halofoszfát-alapú fényporok elméleti és gyakorlati–mérnöki problémái foglalkoztatták . Legjelentősebb eredményei a kriptonnal töltött nagynyomású gázkisülőlámpa valamint a Bay Zoltánnal közösen fejlesztett és szabadalmaztatott szilícium-karbid-lámpa a világítódióda őse , a világon elsőként szabadalmaztatott elektrolumineszcens fényforrás volt . A második világháborút követően vállalati és kutatóintézeti munkahelyein az elektrolumineszcencia jelenségeit és elektrotechnikai alkalmazásának lehetőségeit vizsgáló mérnökgárdát szervezett . Alapkutatásaiknak köszönhetően a második világháború után fellendült a magyarországi fénycső- és katódsugárcső-gyártás . A Híradástechnikai Ipari Kutatóintézetben a félvezető-kutatásra helyezte a hangsúlyt , itt dolgozták ki a germánium-félvezetők első típusait , ezzel megalapozva a hazai tranzisztorgyártást . Ügybuzgalmának és szervezőmunkájának volt köszönhető , hogyban az MTA szervezeti keretein belül létrejöhetett a Műszaki Fizikai Kutatóintézet , amely igazgatóságának másfél évtizede alatt a vákuumtechnikai , szilárdtest- és félvezető-fizikai alapkutatások kiemelten fontos magyarországi műhelye lett . Irányítása alatt fontos elméleti eredményeket értek el a volfrámkutatás és a szilíciumalapú heteroátmenetek , a félvezető lézerek , a mikrohullámú és a töltéstovábbító optikai eszközök fizikai vizsgálata , elektrotechnikai alkalmazásának bevezetése terén . Elektrotechnikai , mérnöki elgondolásait kreatív fantázia jellemezte , s noha ötleteit nem minden esetben valósította meg a gyakorlatban , egyebek mellett felvetette a világítótestek nélküli , a falat borító elektrolumineszcens fényforrások , valamint a falra akasztható síkképernyős televízió lehetőségét . Magyar és nemzetközi szabadalmak sora fűződik a nevéhez . Egyetemi jegyzetei mellett publikációs tevékenysége kevésbé volt intenzív . Több belföldi és nemzetközi szakfolyóirat szerkesztőbizottsági munkájában részt vett . Szervezeti tagságai és elismerései 1954-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ban rendes tagjává választották,ésközött az Akadémia titkári , 1961-ben főtitkár-helyettesi tisztségét töltötte be,ésközött pedig tagja volt az elnökségnek . Emellett több akadémiai bizottság , így például a fizikai , a szilárdtestfizikai , a vákuumtechnikai és elektronikai szakcsoportok munkájában is tevékenyen részt vett.tőlig az Eötvös Loránd Fizikai Társulat főtitkári, tólig elnöki feladatait látta el, után az egyesület díszelnöke volt , továbbátől elnökként irányította a vákuum- és vékonyréteg-fizikai szakbizottság tevékenységét.től a Tudományos és Felsőoktatási Tanács alapító tagja volt.ben tiszteleti tagjává választotta a bangalori Indiai Tudományos Akadémia ( IAS) ,től – a közreműködésévelban alapított – Európai Fizikai Társaság ( EPS ) alelnöke , majd tiszteleti tagja volt . Emellett tagjává választotta a londoni Fizikai Intézet ( IOP ) , a Nemzetközi Világítástechnikai Bizottság ( CIE ) és a Nemzetközi Vákuumtudományi és Vákuumtechnikai Szövetség ( IUVSTA ) . 1959-ben Bodó Zalánnal és Szép Ivánnal megosztva a lumineszcens anyagok és félvezetők kutatása terén elért eredményeikért átvehették a Kossuth-díj második fokozatát.ben Zipernowsky-díjat kapott, ben az Eötvös Loránd Fizikai Társulat Érmével tüntették ki . Ezek mellett díjazottja volt a Magyar Népköztársasági Érdemérem arany fokozatának a Munka Érdeméremnek a Munka Érdemrendnek a Munka Érdemrend arany fokozatának a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnekés a Magyar Népköztársaság Zászlórendjének Főbb művei Emlékezete 1998 ésközött nevét viselte a XII. kerületi Budai Középiskola elődintézménye , a Szigeti György Műszaki Szakközépiskola . Források További információk Magyar fizikusok Magyar villamosmérnökök MTA-tagok Kossuth-díjasok Szentesiek Újpestiek Zsidó származású magyarok A holokauszt túlélői 1905-ben született személyek 1978-ban elhunyt személyek