Zágrábi vonatkatasztrófa
A zágrábi vonatkatasztrófa 1974. augusztus 30-án történt Jugoszláviában (ma Horvátország), amikor is a 10410-es számozású nemzetközi gyorsvonat, amely a Zágráb–Belgrád-vasútvonalon Belgrádból tartott Dortmundba, kisiklott, mielőtt megérkezett volna Zágráb főpályaudvarra. A baleset Horvátország történetének legsúlyosabb vasúti szerencsétlensége, mely során 153 ember vesztette életét. A baleset következtében számos utas azonnal szörnyethalt, akik közül 41 holttestet nem sikerült azonosítani. Az azonosítatlan holttesteket egy közös sírba temették a zágrábi Mirogoj temetőben.

A baleset a főpályaudvaron lévő peronoktól, mintegy 719 méternyire történt, akkor, amikor a vonat éppen beérkezett volna a pályaudvarra.

Az utasok közt számos németországi vendégmunkás és családjaik voltak, akik közt sok gyerek utazott. A mozdonyvezető és segédje sértetlenek maradtak és a mozdony sem sérült meg. A mozdony napjainkban a Horvát Vasútmúzeumban van kiállítva.

A balesetet követő nyomozás során kiderült, hogy Nikola Knežević mozdonyvezető és segédje, Stjepan Varga lassítás nélkül, mintegy 104 km/órás sebességgel robogtak át számos állomáson, az előírt 40 km/órás sebességhatár betartása helyett. A két vasúti dolgozó kimerült volt, mert a baleset előtti két napot végigdolgozták. A vonat a zágrábi főpályaudvar előtt sem lassított le kellő mértékben és csak későn kezdtek el fékezni, emiatt a szerelvény kilenc kocsija kisiklott és súlyosan megrongálódott.

A bíróság a mozdonyvezetőt 15, segédjét 8 év börtönre ítélte.

A balesetet túlélők közül többen arról számoltak be, hogy a vonat nem lassított Ludina és Novoselec állomásokon sem, mintegy egy órával azelőtt, hogy beért volna Zágrábba.

Fordítás

Források 

1974 a vasúti közlekedésben
Vasúti balesetek
Zágráb közlekedése
Jugoszlávia vasúti közlekedése
A zágrábi vonatkatasztrófa augusztusán történt Jugoszláviában ( ma Horvátország ) , amikor is aes számozású nemzetközi gyorsvonat , amely a Zágráb–Belgrád-vasútvonalon Belgrádból tartott Dortmundba , kisiklott , mielőtt megérkezett volna Zágráb főpályaudvarra . A baleset Horvátország történetének legsúlyosabb vasúti szerencsétlensége , mely soránember vesztette életét . A baleset következtében számos utas azonnal szörnyethalt , akik közülholttestet nem sikerült azonosítani . Az azonosítatlan holttesteket egy közös sírba temették a zágrábi Mirogoj temetőben . A baleset a főpályaudvaron lévő peronoktól , mintegyméternyire történt , akkor , amikor a vonat éppen beérkezett volna a pályaudvarra . Az utasok közt számos németországi vendégmunkás és családjaik voltak , akik közt sok gyerek utazott . A mozdonyvezető és segédje sértetlenek maradtak és a mozdony sem sérült meg . A mozdony napjainkban a Horvát Vasútmúzeumban van kiállítva . A balesetet követő nyomozás során kiderült , hogy Nikola Knežević mozdonyvezető és segédje , Stjepan Varga lassítás nélkül , mintegykm/órás sebességgel robogtak át számos állomáson , az előírtkm/órás sebességhatár betartása helyett . A két vasúti dolgozó kimerült volt , mert a baleset előtti két napot végigdolgozták . A vonat a zágrábi főpályaudvar előtt sem lassított le kellő mértékben és csak későn kezdtek el fékezni , emiatt a szerelvény kilenc kocsija kisiklott és súlyosan megrongálódott . A bíróság a mozdonyvezetőt segédjétév börtönre ítélte . A balesetet túlélők közül többen arról számoltak be , hogy a vonat nem lassított Ludina és Novoselec állomásokon sem , mintegy egy órával azelőtt , hogy beért volna Zágrábba . Fordítás Források 1974 a vasúti közlekedésben Vasúti balesetek Zágráb közlekedése Jugoszlávia vasúti közlekedése