Sascha Weidner
Weidner Sascha (Georgsmarienhütte, 1974. augusztus 1. – Norden, 2015. április 9.) német fényképész és képzőművész, aki Belmben és Berlinben élt és dolgozott. Weiden művei egy radikálisan szubjektív képvilágot teremtenek. Felvételei az átérzés, vágyódás és a tudatalatti képvilágát jelenítik meg. Művészete nemzetközi kiállítások és publikációk keretében vált ismertté.

Életút 
Már fiatalon érdekelte a művészet, a festészettel aktívan foglalkozott. 1992-93-ban az USA-ban, Solon/Ohioban töltött egy évet. 1995-ben Osnabrückben a Graf-Staufenberg-Gimnáziumban érettségizett. Képzőművészeti és vizuális kommunikáció tanulmányait egy tiszteletbeli diplomával zárta. Ezt követően 2004-ben a képzőművészet-fényképészet szakán volt mesterhallgató Dörte Eißfeldnél. Tanulmányai után Belmben és Berlinben dolgozott szabadfoglalkozású képzőművészként.

Weidner Sascha képei reflektálják utazásait, melyek részben különböző külföldre vezető munkaösztöndíjak keretében jöttek létre. 2004-ben és 2006-ban a Deutsch Akademische Austauschdienst tette lehetővé, hogy több hónapot Los Angelesben tölthessen. 2003-banJapánban a Goethe-Intézet ösztöndíjasa volt Kyoto-ban, a Villa Kamogawa-ban és 2014-ben Kínában, a pekingi Three Shadows Photography Art Centre-ben.

2010 decemberében Weidner Sascha a Staatliche Akademie der Bildenden Künste Stuttgart művészi fényképészet docense volt. 2012-ben a Deutsche Fotografische Akademia vette fel tagjai közé.

Weidner Sascha 2015. április 9-én szívroham következtében váratlanul elhunyt.

Munkásságáért több kitüntetésben részesült. 2011-ben megkapta az Alison & Peter Klein Stiftung fotóművészeti alapítvány díját, 2010-ben az Akademie der Künste Fiatal Művészet díját a Film- és Médiumművészet Berlin kategóriában.

Weidner Sascha műveit egyedi és közös kiállítások keretében ismerhette meg a hazai és nemzetközi publikum.

Művei 
Weidner Sascha önmagát, mint „romantikus érzelmű utazót“ jellemezte, műveit pedig mint nagymértékben szubjektív alkotásokat. A fényképészet mint médium nyújtotta számára a művészeti megnyilatkozás lehetőségét. A képekben tudta a külvilágot a saját belső képvilágával összefonni. A többnyire biografikus foto-expedíciók keretében alkotott képesszé sorozatok az emberi létezés alapvető kérdéseit tematizálják.

A több mint egy évtizedes munkássága alatt létrejött egy újra és újra átrendeződő képtár, amelyben, a fényképész szavával élve “minden fontos: kultúra, katasztrófák, klisék, banalitások, politika“. Weidner Sascha ehhez egy olyan fundusból merített, amelyben családi felvételek, saját munkák éppenúgy megtalálhatók, mint talált, a tömegmédiából vagy a művészettörténetből kölcsönzött képösszeállítások. Itt összefolyik a határ az autentitás és az átrendezett valóság között annak érdekében, hogy a művész a valóság sokszor irreális, vagy egyben szuggesztív légkörét kiemelje.

Motívumai éppúgy, mint a művei és kiállításai címe biográfiai referenciák, és megélt metaforákra utalnak. Például: „ Amíg nem fáj“, „The presence of absence“, Sehol sem maradni“, … Weidner Sascha. képkánonja a fiatal nemzedék életérzésén alapul. Annak a generációnak az érzésvilágáról, vágyairól és álmairól mesél, amely a fiatalságát a 80-as, 90-es és 2000-es években élte meg.
Ezért aktuális ma is Weidner Sascha megközelítése az akkori időkre. Művészeti eszközeivel egyben bemutatja a valóságos és képzelt helyeket is.

Lényegében Weidner Sascha a világról alkotott alapfelfogása archaikus és melankolikus. Képrendszere alapmintája visszavezet elemi létkérdésekre és ellentétekre, mint az élet és a halál, szépség és mulandóság, valamint a származás, identitás és önrendelkezés kérdésére. Ebben az értelemben Weidner Sascha nem csak a saját életvilágából merített, hanem a nagybetűs Életről mesélt.
Weidner Sascha egyes installációi mindig újonnan megnyíló élményterekre hasonlítottak, amelyek gyakran a médium és a szemlélő kölcsönhatásán alapultak. A kép és szöveg együttesen lehetővé tették a képanyag továbbgondolását, változó összeállításuk újabb konstellációkat eredményezett. A módszert és motivációt illetően Weidner Sascha autentikusan és nyíltan Nan Goldin, Larry Clark és Juergen Teller hagyományát vállalta és követte. Képfelfogásában, kompozíciójában és árnyalt színeiben a japán fotóművésznő, Rinko Kawauchi-ra emlékeztet.

Jegyzetek

További információk 
 Weboldal Weidner Sascha
 Weidner Sascha at Galerie Conrads 
 Weidner Sascha at Galerie Christophe Guye 
 Weidner Sascha at Grundemark Nilsson 
 Portfolio Sascha Weidner at Deutsche Fotografische Akademie
 Sascha Weidner tovább Photography Now
 Article about Sascha Weidner in Frieze Art Magazine, Number 169, March 2015

1974-ben született személyek
2015-ben elhunyt személyek
Német fotográfusok
Weidner Sascha ( Georgsmarienhütte , augusztus – Norden , április ) német fényképész és képzőművész , aki Belmben és Berlinben élt és dolgozott . Weiden művei egy radikálisan szubjektív képvilágot teremtenek . Felvételei az átérzés , vágyódás és a tudatalatti képvilágát jelenítik meg . Művészete nemzetközi kiállítások és publikációk keretében vált ismertté . Életút Már fiatalon érdekelte a művészet , a festészettel aktívan foglalkozott.ban az USA-ban , Solon/ Ohioban töltött egy évet.ben Osnabrückben a Graf-Staufenberg-Gimnáziumban érettségizett . Képzőművészeti és vizuális kommunikáció tanulmányait egy tiszteletbeli diplomával zárta . Ezt követőenben a képzőművészet-fényképészet szakán volt mesterhallgató Dörte Eißfeldnél . Tanulmányai után Belmben és Berlinben dolgozott szabadfoglalkozású képzőművészként . Weidner Sascha képei reflektálják utazásait , melyek részben különböző külföldre vezető munkaösztöndíjak keretében jöttek létre.ben ésban a Deutsch Akademische Austauschdienst tette lehetővé , hogy több hónapot Los Angelesben tölthessen.banJapánban a Goethe-Intézet ösztöndíjasa volt Kyoto-ban , a Villa Kamogawa-ban ésben Kínában , a pekingi Three Shadows Photography Art Centre-ben . 2010 decemberében Weidner Sascha a Staatliche Akademie der Bildenden Künste Stuttgart művészi fényképészet docense volt.ben a Deutsche Fotografische Akademia vette fel tagjai közé . Weidner Sascha áprilisén szívroham következtében váratlanul elhunyt . Munkásságáért több kitüntetésben részesült.ben megkapta az Alison & Peter Klein Stiftung fotóművészeti alapítvány díját, ben az Akademie der Künste Fiatal Művészet díját a Film- és Médiumművészet Berlin kategóriában . Weidner Sascha műveit egyedi és közös kiállítások keretében ismerhette meg a hazai és nemzetközi publikum . Művei Weidner Sascha önmagát , mint „ romantikus érzelmű utazót“ jellemezte , műveit pedig mint nagymértékben szubjektív alkotásokat . A fényképészet mint médium nyújtotta számára a művészeti megnyilatkozás lehetőségét . A képekben tudta a külvilágot a saját belső képvilágával összefonni . A többnyire biografikus foto-expedíciók keretében alkotott képesszé sorozatok az emberi létezés alapvető kérdéseit tematizálják . A több mint egy évtizedes munkássága alatt létrejött egy újra és újra átrendeződő képtár , amelyben , a fényképész szavával élve “minden fontos : kultúra , katasztrófák , klisék , banalitások , politika“ . Weidner Sascha ehhez egy olyan fundusból merített , amelyben családi felvételek , saját munkák éppenúgy megtalálhatók , mint talált , a tömegmédiából vagy a művészettörténetből kölcsönzött képösszeállítások . Itt összefolyik a határ az autentitás és az átrendezett valóság között annak érdekében , hogy a művész a valóság sokszor irreális , vagy egyben szuggesztív légkörét kiemelje . Motívumai éppúgy , mint a művei és kiállításai címe biográfiai referenciák , és megélt metaforákra utalnak . Például : „ Amíg nem fáj“ , „ The presence of absence“ , Sehol sem maradni“ , … Weidner Sascha. képkánonja a fiatal nemzedék életérzésén alapul . Annak a generációnak az érzésvilágáról , vágyairól és álmairól mesél , amely a fiatalságát aas, es éses években élte meg . Ezért aktuális ma is Weidner Sascha megközelítése az akkori időkre . Művészeti eszközeivel egyben bemutatja a valóságos és képzelt helyeket is . Lényegében Weidner Sascha a világról alkotott alapfelfogása archaikus és melankolikus . Képrendszere alapmintája visszavezet elemi létkérdésekre és ellentétekre , mint az élet és a halál , szépség és mulandóság , valamint a származás , identitás és önrendelkezés kérdésére . Ebben az értelemben Weidner Sascha nem csak a saját életvilágából merített , hanem a nagybetűs Életről mesélt . Weidner Sascha egyes installációi mindig újonnan megnyíló élményterekre hasonlítottak , amelyek gyakran a médium és a szemlélő kölcsönhatásán alapultak . A kép és szöveg együttesen lehetővé tették a képanyag továbbgondolását , változó összeállításuk újabb konstellációkat eredményezett . A módszert és motivációt illetően Weidner Sascha autentikusan és nyíltan Nan Goldin , Larry Clark és Juergen Teller hagyományát vállalta és követte . Képfelfogásában , kompozíciójában és árnyalt színeiben a japán fotóművésznő , Rinko Kawauchi-ra emlékeztet . Jegyzetek További információk Weboldal Weidner Sascha Weidner Sascha at Galerie Conrads Weidner Sascha at Galerie Christophe Guye Weidner Sascha at Grundemark Nilsson Portfolio Sascha Weidner at Deutsche Fotografische Akademie Sascha Weidner tovább Photography Now Article about Sascha Weidner in Frieze Art Magazine , Number March 1974-ben született személyek 2015-ben elhunyt személyek Német fotográfusok