Szarvasy Imre
Szarvasy Imre (Pest, 1872. január 5. – Balatonfüred, 1942. május 15.) vegyészmérnök, fizikokémikus, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. A magyarországi elektrokémiai kutatások iskolateremtő alakja, közel négy évtizeden keresztül volt e tudományszak első egyetemi tanára Magyarországon.

Életútja 
A budapesti Királyi József Műegyetemet vegyészmérnöki oklevéllel végezte el 1894-ben, amelyet 1896-ban a Budapesti Tudományegyetemen megszerzett bölcsészdoktori oklevéllel egészített ki. 1894-től 1897-ig a műegyetem kémiai technológiai, majd általános és elméleti kémiai tanszékén oktatott tanársegédként. 1897 és 1899 között előbb a Berlini Műszaki Főiskolán, majd a londoni Royal Institution Davy–Faraday Kutatólaboratóriumban végzett elektrokémiai kutatásokat. Hazatérését követően, 1899-től adjunktusi címmel folytatta az oktatómunkát a műegyetem általános kémiai tanszékén. 1900-ban az elektrokémia magántanárává habilitált, 1902 után már címzetes nyilvános rendkívüli, 1905-től haláláig pedig nyilvános rendes tanári címmel vezette az általa alapított elektrokémiai tanszéket. Egyidejűleg 1914-től 1917-ig az egyetemes és vegyészmérnöki kar dékáni, 1925-től 1927-ig pedig a műegyetem rektori tisztét töltötte be.

Oktatói pályájával párhuzamosan 1912-től 1920-ig a Szabadalmi Tanács, majd 1920-tól 1927-ig a Szabadalmi Felsőbíróság ülnökeként tevékenykedett. 1927-től 1932-ig a felsőház tagja volt.

Munkássága 
Tudományos pályája során főként a kémiai technológia fizikai vonatkozásaival foglalkozott, elsősorban az elektrokémia területén alkotott maradandót. Behatóan tanulmányozta a váltakozó árammal táplált elektrolitban végbemenő szerves és szervetlen kémiai reakciókat, az elektrotermikus folyamatokat, s úttörő módon  az elektromosságnak a növények egyedfejlődésére gyakorolt hatását. Leírta az indulinszínezékek elektrolízis útján való előállításának módszerét, eljárásokat dolgozott ki alumíniumsók vizes oldatából alumínium-hidroxidok, valamint metánból oxidáció útján metil-alkohol kinyerésére. Mindemellett többek között foglalkozott az arzén- és szénvegyületek analitikájával, a fémek fényérzékenységével, valamint gázreakció-kinetikával. Kutatási eredményeivel hozzájárult az erdélyi földgáz vegyipari alkalmazásához (klórozás, termikus bontás), valamint bauxitfeldolgozó eljárásokhoz.

A Magyar Chemiai Folyóirat szerkesztőségi tagja volt.

Társasági tagságai és elismerései 
1910-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1922-ben rendes tagjává választották. 1909 és 1929 között a Királyi Magyar Természettudományi Társulat választmányi tagja és kémiai szakosztályának tagja, 1916-tól a Szent István Akadémia rendes tagja volt.

Főbb műve

Források 
 
 
 
 

Magyar vegyészmérnökök
Magyar kémikusok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
1872-ben született személyek
1942-ben elhunyt személyek
Szarvasy Imre ( Pest , január – Balatonfüred , május ) vegyészmérnök , fizikokémikus , egyetemi tanár , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . A magyarországi elektrokémiai kutatások iskolateremtő alakja , közel négy évtizeden keresztül volt e tudományszak első egyetemi tanára Magyarországon . Életútja A budapesti Királyi József Műegyetemet vegyészmérnöki oklevéllel végezte elben , amelyetban a Budapesti Tudományegyetemen megszerzett bölcsészdoktori oklevéllel egészített ki.tőlig a műegyetem kémiai technológiai , majd általános és elméleti kémiai tanszékén oktatott tanársegédként.ésközött előbb a Berlini Műszaki Főiskolán , majd a londoni Royal Institution Davy–Faraday Kutatólaboratóriumban végzett elektrokémiai kutatásokat . Hazatérését követően,től adjunktusi címmel folytatta az oktatómunkát a műegyetem általános kémiai tanszékén.ban az elektrokémia magántanárává habilitált, után már címzetes nyilvános rendkívüli,től haláláig pedig nyilvános rendes tanári címmel vezette az általa alapított elektrokémiai tanszéket . Egyidejűlegtőlig az egyetemes és vegyészmérnöki kar dékáni, tőlig pedig a műegyetem rektori tisztét töltötte be . Oktatói pályájával párhuzamosantőlig a Szabadalmi Tanács , majdtólig a Szabadalmi Felsőbíróság ülnökeként tevékenykedett.tőlig a felsőház tagja volt . Munkássága Tudományos pályája során főként a kémiai technológia fizikai vonatkozásaival foglalkozott , elsősorban az elektrokémia területén alkotott maradandót . Behatóan tanulmányozta a váltakozó árammal táplált elektrolitban végbemenő szerves és szervetlen kémiai reakciókat , az elektrotermikus folyamatokat , s úttörő módon az elektromosságnak a növények egyedfejlődésére gyakorolt hatását . Leírta az indulinszínezékek elektrolízis útján való előállításának módszerét , eljárásokat dolgozott ki alumíniumsók vizes oldatából alumínium-hidroxidok , valamint metánból oxidáció útján metil-alkohol kinyerésére . Mindemellett többek között foglalkozott az arzén- és szénvegyületek analitikájával , a fémek fényérzékenységével , valamint gázreakció-kinetikával . Kutatási eredményeivel hozzájárult az erdélyi földgáz vegyipari alkalmazásához ( klórozás , termikus bontás ) , valamint bauxitfeldolgozó eljárásokhoz . A Magyar Chemiai Folyóirat szerkesztőségi tagja volt . Társasági tagságai és elismerései 1910-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ben rendes tagjává választották.ésközött a Királyi Magyar Természettudományi Társulat választmányi tagja és kémiai szakosztályának tagja,tól a Szent István Akadémia rendes tagja volt . Főbb műve Források Magyar vegyészmérnökök Magyar kémikusok Magyar egyetemi , főiskolai oktatók MTA-tagok 1872-ben született személyek 1942-ben elhunyt személyek