Theodore W. Richards
Theodore William Richards (Germantown, Pennsylvania, 1868. január 31. –          Cambridge, Massachusetts, 1928. április 2.) amerikai vegyész. 1914-ben első amerikaiként megkapta a kémiai Nobel-díjat számos kémiai elem pontos atomsúlyának megméréséért.

Tanulmányai
Theodore W. Richards 1868. január 31-én született Philadelphia külvárosában, Germantownban, kvéker családban. Művészcsaládba született: apja, William Trost Richards tengertájképeiről ismert festő, anyja pedig az író és költő Anna Matlack Richards volt. Theodore az ötödik gyermekük (és harmadik fiuk) volt. Anyja úgy vélte, hogy az iskolák a legbutább tanulókhoz mérik a tananyagot, ezért saját maga oktatta gyerekeit, elemi és középszinten is. Hatévesen összebarátkozott a Harvard Egyetem kémiaprofesszorával, Josiah Parsons Cooke-kal, aki távcsővel megmutatta neki a Szaturnusz gyűrűit, és ez felkeltette Theodore-ban az érdeklődést a tudomány iránt. Tizennégy évesen beiratkozott a Haverford College-be és bár addigi formális oktatása a Pennsylvaniai Egyetem néhány kémiaelőadásának meghallgatására szorítkozott, évfolyamelsőként végzett. 1885-ben a Harvardon folytatta tanulmányait, hogy közvetlenül Cooke-tól tanulhasson. Bár ő volt az évfolyamon a legfiatalabb, kémiából a többiek előtt teljesített.

Pályafutása
A Harvard diákjaként Richards azon dolgozott - Cooke felügyelete alatt -, hogy a vízben pontosan meghatározza a hidrogén és oxigén súlyarányát. Az arányt ő 1:15,96-nak mérte, amivel megcáfolta a Prout-hipotézist, miszerint minden elem atomsúlya a hidrogénének pontos sokszorosa. Kísérletei során megtanulta a gondos, alapos és türelmes laboratóriumi munkát, amelynek későbbi tevékenysége során nagy hasznát vette. 1888-ban megszerezte doktorátusát és kiváló disszertációja miatt ösztöndíjjal jutalmazták, aminek révén egy évet Németországban (Göttingenben, Lipcsében, Münchenben és Drezdában) töltött, ahol az egyetemeken fizikai kémiát tanult.

Miután 1889 őszén visszatért, a Harvard tanáraként folytatta pályafutását. Egyeteméhez végig hű maradt (bár 1907-ben egy évet Berlinben töltött vendégprofesszorként). Gyorsan lépkedett felfelé a ranglétrán, 1891-ben instruktor, 1894-ben docens, 1901-ben professzor lett (utóbbit idő előtt kapta, mert a Göttingeni Egyetem felajánlotta neki a fizikokémiai tanszék vezetését). 1903-1911 között ő volt a kémiai tanszék vezetője, majd a Wolcott Gibbs Laboratórium igazgatója 1912-től haláláig.

Munkássága

Richards munkássága elsősorban a különböző elemek atomtömegének minél pontosabb megmérésre irányult, majd 300 közleményének fele ezzel a kérdéssel foglalkozik. A víz hidrogén-oxigén arányának meghatározása után elsősorban fémekkel foglalkozott és igazolta, hogy bár a kobalt a periódusos rendszerben a nikkel előtt van, atomtömege meghaladja azét. Ezenkívül meghatározta a réz, vas és stroncium atomsúlyát is. Kidolgozott egy műszert, egy nefelométert, a minta nedvességtartalmának meghatározására. 1905-re rájött, hogy az addig etalonnak tekintett atomtömegek mérése során nem vették figyelembe a mérési módszer során használt ezüstsók oldékonyságát és az beszennyezte a mintákat. Alaposságára jellemző, hogy a túlium sóját 15 ezerszer kristályosította újra a kellően tiszta minta eléréshez. Számos elem (ezüst, nitrogén, klór, nátrium, kálium) súlyát újra meghatározta és a nemzetközi tudományos közösség az ő értékeit fogadta el valósnak. Richards tanítványai 30 további elem pontos súlyát mérték meg.

A radioaktivitás felfedezése után Richards megmérte az urán bomlása után visszamaradt ólom atomtömegét, és megállapította, hogy az különbözik a természetes ólométól, vagyis az elemeknek több különböző atomsúlyú változata létezhet. Eredményei igazolták Frederick Soddy 1913-as izotópelméletét.

Richardsnak ezenkívül jelentős eredményei voltak a termokémia és elektrokémia területén és kidolgozta a később hamisnak bizonyuló elméletét az összenyomható atomokról.

Díjai
Theodore W. Richards 1914-ben - első amerikaiként - kémiai Nobel-díjat kapott az elemek atomtömegének pontos meghatározásáért. Ezenkívül megkapta a Royal Society Davy-érmét (1910), a Kémiai Társaság Faraday-érmét (1911), az Amerikai Kémiai Társulat Willard Gibbs-érmét (1912) és számos tudományos társaság tiszteletbeli vagy tényleges tagja volt.

Családja
Richards 1896-ban vette feleségül Miriam Stuart Thayert, egy harvardi teológusprofesszor lányát. Három gyermekük született: Grace Thayer, William Theodore (kémiaprofesszor, 1940-ben öngyilkos lett) és Greenough Thayer Richards (építész).

Theodore W. Richards 1928. április 2-án halt meg a massachusettsi Cambridge-ben, 60 éves korában.

Források

Theodore W. Richards - Biographical Nobelprize.org
Theodore W. Richards Notable Names Database
Richards, Theodore William Encyclopedia.com
James Bryant Conant: Theodore William Richards (1868 - 1928) National Academy of Sciences

1868-ban született személyek
1928-ban elhunyt személyek
Nobel-díjas kémikusok
Amerikai Nobel-díjasok
Theodore William Richards ( Germantown , Pennsylvania , január – Cambridge , Massachusetts , április ) amerikai vegyész.ben első amerikaiként megkapta a kémiai Nobel-díjat számos kémiai elem pontos atomsúlyának megméréséért . Tanulmányai Theodore W. Richards januárén született Philadelphia külvárosában , Germantownban , kvéker családban . Művészcsaládba született : apja , William Trost Richards tengertájképeiről ismert festő , anyja pedig az író és költő Anna Matlack Richards volt . Theodore az ötödik gyermekük ( és harmadik fiuk ) volt . Anyja úgy vélte , hogy az iskolák a legbutább tanulókhoz mérik a tananyagot , ezért saját maga oktatta gyerekeit , elemi és középszinten is . Hatévesen összebarátkozott a Harvard Egyetem kémiaprofesszorával , Josiah Parsons Cooke-kal , aki távcsővel megmutatta neki a Szaturnusz gyűrűit , és ez felkeltette Theodore-ban az érdeklődést a tudomány iránt . Tizennégy évesen beiratkozott a Haverford College-be és bár addigi formális oktatása a Pennsylvaniai Egyetem néhány kémiaelőadásának meghallgatására szorítkozott , évfolyamelsőként végzett.ben a Harvardon folytatta tanulmányait , hogy közvetlenül Cooke-tól tanulhasson . Bár ő volt az évfolyamon a legfiatalabb , kémiából a többiek előtt teljesített . Pályafutása A Harvard diákjaként Richards azon dolgozott - Cooke felügyelete alatt - , hogy a vízben pontosan meghatározza a hidrogén és oxigén súlyarányát . Az arányt ő15,96-nak mérte , amivel megcáfolta a Prout-hipotézist , miszerint minden elem atomsúlya a hidrogénének pontos sokszorosa . Kísérletei során megtanulta a gondos , alapos és türelmes laboratóriumi munkát , amelynek későbbi tevékenysége során nagy hasznát vette.ban megszerezte doktorátusát és kiváló disszertációja miatt ösztöndíjjal jutalmazták , aminek révén egy évet Németországban ( Göttingenben , Lipcsében , Münchenben és Drezdában ) töltött , ahol az egyetemeken fizikai kémiát tanult . Miutánőszén visszatért , a Harvard tanáraként folytatta pályafutását . Egyeteméhez végig hű maradt ( bárben egy évet Berlinben töltött vendégprofesszorként ) . Gyorsan lépkedett felfelé a ranglétrán, ben instruktor, ben docens, ben professzor lett ( utóbbit idő előtt kapta , mert a Göttingeni Egyetem felajánlotta neki a fizikokémiai tanszék vezetését ) .között ő volt a kémiai tanszék vezetője , majd a Wolcott Gibbs Laboratórium igazgatójatől haláláig . Munkássága Richards munkássága elsősorban a különböző elemek atomtömegének minél pontosabb megmérésre irányult , majdközleményének fele ezzel a kérdéssel foglalkozik . A víz hidrogén-oxigén arányának meghatározása után elsősorban fémekkel foglalkozott és igazolta , hogy bár a kobalt a periódusos rendszerben a nikkel előtt van , atomtömege meghaladja azét . Ezenkívül meghatározta a réz , vas és stroncium atomsúlyát is . Kidolgozott egy műszert , egy nefelométert , a minta nedvességtartalmának meghatározására. re rájött , hogy az addig etalonnak tekintett atomtömegek mérése során nem vették figyelembe a mérési módszer során használt ezüstsók oldékonyságát és az beszennyezte a mintákat . Alaposságára jellemző , hogy a túlium sójátezerszer kristályosította újra a kellően tiszta minta eléréshez . Számos elem ( ezüst , nitrogén , klór , nátrium , kálium ) súlyát újra meghatározta és a nemzetközi tudományos közösség az ő értékeit fogadta el valósnak . Richards tanítványaitovábbi elem pontos súlyát mérték meg . A radioaktivitás felfedezése után Richards megmérte az urán bomlása után visszamaradt ólom atomtömegét , és megállapította , hogy az különbözik a természetes ólométól , vagyis az elemeknek több különböző atomsúlyú változata létezhet . Eredményei igazolták Frederick Soddyas izotópelméletét . Richardsnak ezenkívül jelentős eredményei voltak a termokémia és elektrokémia területén és kidolgozta a később hamisnak bizonyuló elméletét az összenyomható atomokról . Díjai Theodore W. Richardsben - első amerikaiként - kémiai Nobel-díjat kapott az elemek atomtömegének pontos meghatározásáért . Ezenkívül megkapta a Royal Society Davy-érmét a Kémiai Társaság Faraday-érmét az Amerikai Kémiai Társulat Willard Gibbs-érmétés számos tudományos társaság tiszteletbeli vagy tényleges tagja volt . Családja Richardsban vette feleségül Miriam Stuart Thayert , egy harvardi teológusprofesszor lányát . Három gyermekük született : Grace Thayer , William Theodore ( kémiaprofesszor, ben öngyilkos lett ) és Greenough Thayer Richards ( építész ) . Theodore W. Richards áprilisán halt meg a massachusettsi Cambridge-ben,éves korában . Források Theodore W. Richards - Biographical Nobelprize.org Theodore W. Richards Notable Names Database Richards , Theodore William Encyclopedia.com James Bryant Conant : Theodore William Richards-National Academy of Sciences 1868-ban született személyek 1928-ban elhunyt személyek Nobel-díjas kémikusok Amerikai Nobel-díjasok