Bukolya
Bukolya () falu és község Horvátországban, Bród-Szávamente megyében.

Fekvése 
Bród központjától 5 km-re északkeletre, Szlavónia középső részén, a Dilj-hegység déli lábánál, az Igrač-hegy alatt, a Bródról Diakovárra menő főút és az A3-as (Zágráb-Lipovac) autópálya mentén fekszik. Kelet felől Garcsin (Garčin) község, délkelet felől Felsőverba (Gornja Vrba), délnyugat felől Bród városa (Slavonski Brod), míg északról Névna (Levanjska Varoš) határolja. A település a Dilj-hegység lejtői és a Száva menti síkság találkozásánál terül el.

A községhez tartozó falvak
A községben a 2011-es népszámlálás szerint 3.108 lakos élt.

 Bukolya (Bukovlje) – 1.982 fő
 Ježevik – 63 fő
 Korduševci – 161 fő
 Šušnjevci – 258 fő
 Vranovce (Vranovci) – 644 fő

A lakosok többsége (96,1%) horvát nemzetiségű, csekély szerb (2,3%) kisebbség mellett.

Története 
Bukolya területe már a történelem előtti időben is lakott volt. Ezt igazolják az „Igrač” lelőhely régészeti leletei, melyek az újkőkori Starčevo-kultúra korai időszakához tartoznak. Az őskori és a középkori település is az Igrač-hegy déli teraszain feküdt. 1422-ben „Bokolya”, 1446-ban „Bwkowya”, 1448-ban „Bukoya”, 1450-ban „Bwkowa”, 1483-ban „Bwkouye, Bwkowye” alakban említik a korabeli oklevelekben. A tomicai uradalomhoz tartozott, 
 így vele együtt Névna várának tartozéka volt. A névnai Treutel család után a lévai Cseh család birtoka lett. 1445-ben lévai Cseh Péter Podbacsiai Bálintnak, majd 1447-ben és 1448-ban Tomiczai László, Barnabás és Pál garai városi polgároknak zálogosította el. 1450-ben és 1453-ban Kórógyi János macsói bán zálogbirtoka lett, aki 1454-ben megvásárolta. Kórógyi János fia Gáspár a grabarjai Beriszló családnak adta zálogba. A Kórógyi család kihaltával Mátyás király Névna várával együtt 1472-ben monoszlói Csupor Miklósnak, majd az ő halálával 1474-ben Gábor kalocsai érseknek és testvérének Matucsinai Zsigmondnak adományozta.

A török 1536-ban szállta meg, de lakossága a török uralom idején is megmaradt, később azonban a felszabadító harcok során puszta lett. Az 1579-es török összeírásban a pozsegai kádiluk részeként öt házzal találjuk. 1698-ban „Bukovie” néven csak pusztaként, „Jessevics” és „Tomicza” szomszédjaként szerepel a török uralom alól felszabadított szlavóniai települések összeírásában. 1730-ban az egyházi vizitáció jegyzőkönyve szerint már 8 ház és egy kápolna is állt a településen. 1746-ban 15 házában, 26 családban, 131 fő lakott. 1754-ben megemlítik, hogy kápolnája Keresztelő Szent Jánosnak volt szentelve. 1760-ban az egyházi vizitáció 16 házzal, 39 családdal és 202 katolikus lakossal említi. 1765-ben megemlítik, hogy a falu nemrég új Keresztelő Szent János kápolnát épített harangtoronnyal, plébánosa pedig Matija Alković volt. A katonai határőrvidékek megszervezése után a bródi határőrezredhez tartozott.

Az első katonai felmérés térképén „Bukovie” néven található. Lipszky János 1808-ban Budán kiadott repertóriumában „Bukovje” néven szerepel. Nagy Lajos 1829-ben kiadott művében „Bukovje” néven 70 házzal, 369 katolikus és 5 ortodox vallású lakossal találjuk. A katonai közigazgatás megszüntetése után 1871-ben Pozsega vármegyéhez csatolták.

A településnek 1857-ben 226, 1910-ben 496 lakosa volt. Pozsega vármegye Bródi járásának része volt. Az 1910-es népszámlálás adatai szerint lakosságának 70%-a horvát, 17%-a ruszin, 9%-a magyar anyanyelvű volt. Az első világháború után 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később (1929-ben) Jugoszlávia része lett. 1991-től a független Horvátországhoz tartozik. 1991-ben lakosságának 94%-a horvát nemzetiségű volt. 2011-ben a településnek 1982, a községnek összesen 3108 lakosa volt.

Lakossága

Gazdaság 
Lakossága hagyományosan a mezőgazdaságból élt. A 19. század végén és a 20. század elején jelentős volt a selyemhernyó tenyésztés is, a Bród felé vezető út mentén e célból nagy eperfa ültetvények voltak. Később a településre egyre inkább hatott a közeli Bród fejlődése és a lakosság egyre nagyobb számban a bródi üzemekben dolgozott.

Nevezetességei 
Szent József tiszteletére szentelt római katolikus temploma a podvinjei plébánia filiája.
Görög katolikus temploma.
Az „Igrač” nevű régészeti lelőhelyen, Brodsko gorje déli teraszain őskori és középkori település maradványait találták. A középkori leletek 15. századiak. Az őskori leletek az újkőkorszakból a Starčevo-kultúra korai időszakából, a lineáris A időszakból származnak.

Kultúra 
KUD „Vranovci-Bukovlje” kulturális és művészeti egyesület női énekkarral.

Sport 
NK Slavonac Bukovlje labdarúgóklub
KK Slavonac Bukovlje tekeklub
NASB Slavonac Bukovlje labdarúgó akadémia
ŠN Bubamara labdarúgó iskola
ŠK Slavonac Bukovlje sakk-klub

Jegyzetek

Források 
A község honlapja 
A község kulturális emlékei 
Csánki Dezső: Magyarország történelmi földrajza a Hunyadiak korában II. kötet – Pozsega vármegye, Bp., 1894
 Andrija Zirdum: Počeci naselja i stanovništvo brodskog i gradiškog kraja 1698-1991. Slavonski Brod, 2001. 
Az első katonai felmérés térképe

További információk 
A megye turisztikai irodájának honlapja  
Bród turisztikai irodájának honlapja 

Bród-Szávamente megye települései
Bukolya ( ) falu és község Horvátországban , Bród-Szávamente megyében . Fekvése Bród központjátólkm-re északkeletre , Szlavónia középső részén , a Dilj-hegység déli lábánál , az Igrač-hegy alatt , a Bródról Diakovárra menő főút és az A3-as ( Zágráb-Lipovac ) autópálya mentén fekszik . Kelet felől Garcsin ( Garčin ) község , délkelet felől Felsőverba ( Gornja Vrba ) , délnyugat felől Bród városa ( Slavonski Brod ) , míg északról Névna ( Levanjska Varoš ) határolja . A település a Dilj-hegység lejtői és a Száva menti síkság találkozásánál terül el . A községhez tartozó falvak A községben aes népszámlálás szerint108 lakos élt . Bukolya ( Bukovlje ) –982 fő Ježevik –fő Korduševci –fő Šušnjevci –fő Vranovce ( Vranovci ) –fő A lakosok többsége1 % ) horvát nemzetiségű , csekély szerb3 % ) kisebbség mellett . Története Bukolya területe már a történelem előtti időben is lakott volt . Ezt igazolják az „ Igrač” lelőhely régészeti leletei , melyek az újkőkori Starčevo-kultúra korai időszakához tartoznak . Az őskori és a középkori település is az Igrač-hegy déli teraszain feküdt.ben „ Bokolya”, ban „ Bwkowya”, ban „ Bukoya”, ban „ Bwkowa”, ban „ Bwkouye , Bwkowye” alakban említik a korabeli oklevelekben . A tomicai uradalomhoz tartozott , így vele együtt Névna várának tartozéka volt . A névnai Treutel család után a lévai Cseh család birtoka lett.ben lévai Cseh Péter Podbacsiai Bálintnak , majdben ésban Tomiczai László, Barnabás és Pál garai városi polgároknak zálogosította el.ben ésban Kórógyi János macsói bán zálogbirtoka lett , akiben megvásárolta . Kórógyi János fia Gáspár a grabarjai Beriszló családnak adta zálogba . A Kórógyi család kihaltával Mátyás király Névna várával együttben monoszlói Csupor Miklósnak , majd az ő halálávalben Gábor kalocsai érseknek és testvérének Matucsinai Zsigmondnak adományozta . A törökban szállta meg , de lakossága a török uralom idején is megmaradt , később azonban a felszabadító harcok során puszta lett . Azes török összeírásban a pozsegai kádiluk részeként öt házzal találjuk.ban „ Bukovie” néven csak pusztaként , „ Jessevics” és „ Tomicza” szomszédjaként szerepel a török uralom alól felszabadított szlavóniai települések összeírásában.ban az egyházi vizitáció jegyzőkönyve szerint márház és egy kápolna is állt a településen.banházában , családban,fő lakott.ben megemlítik , hogy kápolnája Keresztelő Szent Jánosnak volt szentelve.ban az egyházi vizitációházzal, családdal éskatolikus lakossal említi.ben megemlítik , hogy a falu nemrég új Keresztelő Szent János kápolnát épített harangtoronnyal , plébánosa pedig Matija Alković volt . A katonai határőrvidékek megszervezése után a bródi határőrezredhez tartozott . Az első katonai felmérés térképén „ Bukovie” néven található . Lipszky Jánosban Budán kiadott repertóriumában „ Bukovje” néven szerepel . Nagy Lajosben kiadott művében „ Bukovje” névenházzal, katolikus ésortodox vallású lakossal találjuk . A katonai közigazgatás megszüntetése utánben Pozsega vármegyéhez csatolták . A településnekbenbenlakosa volt . Pozsega vármegye Bródi járásának része volt . Azes népszámlálás adatai szerint lakosságának-a horvát,-a ruszin,-a magyar anyanyelvű volt . Az első világháború utánban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd későbbben ) Jugoszlávia része lett.től a független Horvátországhoz tartozik.ben lakosságának-a horvát nemzetiségű volt.ben a településnek a községnek összesenlakosa volt . Lakossága Gazdaság Lakossága hagyományosan a mezőgazdaságból élt . A század végén és a század elején jelentős volt a selyemhernyó tenyésztés is , a Bród felé vezető út mentén e célból nagy eperfa ültetvények voltak . Később a településre egyre inkább hatott a közeli Bród fejlődése és a lakosság egyre nagyobb számban a bródi üzemekben dolgozott . Nevezetességei Szent József tiszteletére szentelt római katolikus temploma a podvinjei plébánia filiája . Görög katolikus temploma . Az „ Igrač” nevű régészeti lelőhelyen , Brodsko gorje déli teraszain őskori és középkori település maradványait találták . A középkori leletek századiak . Az őskori leletek az újkőkorszakból a Starčevo-kultúra korai időszakából , a lineáris A időszakból származnak . Kultúra KUD „ Vranovci-Bukovlje” kulturális és művészeti egyesület női énekkarral . Sport NK Slavonac Bukovlje labdarúgóklub KK Slavonac Bukovlje tekeklub NASB Slavonac Bukovlje labdarúgó akadémia ŠN Bubamara labdarúgó iskola ŠK Slavonac Bukovlje sakk-klub Jegyzetek Források A község honlapja A község kulturális emlékei Csánki Dezső : Magyarország történelmi földrajza a Hunyadiak korában II. kötet – Pozsega vármegye, Bp. , Andrija Zirdum : Počeci naselja i stanovništvo brodskog i gradiškog kraja Slavonski Brod , Az első katonai felmérés térképe További információk A megye turisztikai irodájának honlapja Bród turisztikai irodájának honlapja Bród-Szávamente megye települései