Kaštel Žegarski
Kaštel Žegarski falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 50, közúton 68 km-re keletre, községközpontjától légvonalban 15, közúton 19 km-re délkeletre, Dalmácia északi részén, a Bukovica tájegységen, a Zrmanja folyásától délre, a folyó forrása közelében fekszik.

Története
Žegar története a korabeli források alapján a 16. századig követhető vissza, de valószínűsíthető, hogy ennél valamivel előbb keletkezett. A szerbek betelepülése az 1527-es török hódítással van összefüggésben. A Murat szandzsákbég vezette török sereg 1527. március 30-án foglalta el Obrovacot a Magyar Királyságtól. Még az évben elesett Karin vára is. Az első szerb betelepülők török szolgálatban harcoló zsoldosok, ún. martalócok voltak. Velük együtt valószínűleg muzulmán népesség is érkezett, akiknek jelenléte egészen a moreai háborúig kimutatható. A szerb polgári lakosság Boszniából vagy Hercegovinából érkezett. Žegar egyike lett annak a számos északdalmát településnek, ahol a török toronyvárat épített. A település első említése 1582-ből származik, ez év júliusában vagy augusztusában ugyanis a zenggi uszkókok felgyújtották Žegart. Az uszkók támadás ebben az évben még kétszer megismétlődött. Az uszkókok fogságába került a žegari martalócok vezére Nikola Vukšić is, aki korábban korábban Zára környékét és a Pag szigetet fosztogatta végig. Az uszkókok 1591 szeptemberében újra támadták Žegart. A korabeli források szerint a kandiai háború kezdetén 1645 első felében a žegariak parancsnoka Hasan Nemibegović volt. A háborús pusztítás elől a szerb katonaság és lakosság legnagyobb része 1647-ben és 1648-ban a biztonságosabb velencei területekre, Udbina vidékére, majd Ravni kotari területére, Posedarje, Islam Grčki és Zemunik környékére vándorolt. Innen kiindulva részt vettek a török elleni hadműveletekben, így 1650-ben a hegyeken átkelve Boszniában támadták a törököt kirabolva hat nagyobb települést és felgyújtva két török várat. Amikor 1683-ban a török sereg Bécs alatt vereséget szenvedett a keresztény hadak ellentámadásba mentek át. Az ezt követő hadműveletek eredményezték Dalmácia nagy részének felszabadítását a török uralom alól. A török elleni felkelés vezetői Stojan Janković testvére Ilija Janković és a žegari születésű Janko Mitrović voltak. A felkelők felszabadították Knin, Skradin és Obrovac városait. 1683 decemberében a Žegart kifosztó felkelők parancsnoka Ilija Janković volt, akihez a morlakok mellett zenggi uszkókok is csatlakoztak. 1684-ben a település végleg felszabadult a török uralom alól és a Velencei Köztársaság része lett. Ezt követően főként a horvát tengermellékről telepítették be újra. A velencei uralom 1797-ig tartott. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján a Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. 1857-ben 1315, 1910-ben 799 lakosa volt. Még 1908-ban megalakult a helyi szerb takarék és földművesszövetkezet, mely növelte a település gazdasági jelentőségét. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben Dalmácia Olaszország fennhatósága alá került. Itt húzódott az olasz területek határa, melyet Zrmanja folyó képezett. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció, majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 99 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991-től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz. A Vihar hadművelet idején 1995 augusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést, melynek lakossága elmenekült. A településnek 2011-ben 135 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei
A Zrmanja közelében fekvő temető közepén áll Szent György tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma. A templomot 1987-ben építették a 17. századi templom alapjain neoromán stílusban. Egyhajós épület, homlokzata felett dalmát stílusú, biforámás nyílású pengefalú harangtoronnyal. Berendezésének legértékesebb része az ikonosztáz, melynek nagy része még a régi templomból származik. A templomot temető övezi régi és újabb sírokkal, köztük mintegy ötven késő középkori sírkővel. Ezek közül hat sírkövön látható díszítés.

A templomtól távolabb a krupai kolostor felé vezető úton egy az osztrák uralom idején épített elegáns többnyílású híd (alsó híd) áll, melyet a korabeli források tanúsága szerint egy régebbi híd helyén építettek. A faragott kőből épült hídnak öt íve van, amelyből a középső a legnagyobb. Az ívek négy pilléren nyugszanak, amelyek a folyásiránnyal elletétes oldalon háromszög alakú hullámtörőkben végződnek. A híd mellvédje masszív fal formájában készült, járószintje a közepe felé kissé emelkedik. A hidat a levéltári adatok említik a 18. - 19. században és 1885-ben az osztrák-magyar hatóságok általi átépítéssel nyerte el jelenlegi megjelenését.

A felső híd Prndelji falu közelében ível át a Zrmanja folyón. A híd kocka alakú faragott kövekből épült, és négy egyenlő, félköríves ívből áll, amelyek pilléreken nyugszanak. A híd vízszintes vonalvezetésű, és a közúti forgalmat szolgálja. Felépítése és felépítésének a módja a 19. századra jellemző.

Jegyzetek

További információk
 A žegari települések weboldala 
 Obrovac község hivatalos oldala 
 Obrovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális emlékei 

Zára megye települései
Kaštel Žegarski falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re délkeletre , Dalmácia északi részén , a Bukovica tájegységen , a Zrmanja folyásától délre , a folyó forrása közelében fekszik . Története Žegar története a korabeli források alapján a századig követhető vissza , de valószínűsíthető , hogy ennél valamivel előbb keletkezett . A szerbek betelepülése azes török hódítással van összefüggésben . A Murat szandzsákbég vezette török sereg márciusán foglalta el Obrovacot a Magyar Királyságtól . Még az évben elesett Karin vára is . Az első szerb betelepülők török szolgálatban harcoló zsoldosok , ún. martalócok voltak . Velük együtt valószínűleg muzulmán népesség is érkezett , akiknek jelenléte egészen a moreai háborúig kimutatható . A szerb polgári lakosság Boszniából vagy Hercegovinából érkezett . Žegar egyike lett annak a számos északdalmát településnek , ahol a török toronyvárat épített . A település első említéseből származik , ez év júliusában vagy augusztusában ugyanis a zenggi uszkókok felgyújtották Žegart . Az uszkók támadás ebben az évben még kétszer megismétlődött . Az uszkókok fogságába került a žegari martalócok vezére Nikola Vukšić is , aki korábban korábban Zára környékét és a Pag szigetet fosztogatta végig . Az uszkókokszeptemberében újra támadták Žegart . A korabeli források szerint a kandiai háború kezdeténelső felében a žegariak parancsnoka Hasan Nemibegović volt . A háborús pusztítás elől a szerb katonaság és lakosság legnagyobb részeben ésban a biztonságosabb velencei területekre , Udbina vidékére , majd Ravni kotari területére , Posedarje , Islam Grčki és Zemunik környékére vándorolt . Innen kiindulva részt vettek a török elleni hadműveletekben , ígyben a hegyeken átkelve Boszniában támadták a törököt kirabolva hat nagyobb települést és felgyújtva két török várat . Amikorban a török sereg Bécs alatt vereséget szenvedett a keresztény hadak ellentámadásba mentek át . Az ezt követő hadműveletek eredményezték Dalmácia nagy részének felszabadítását a török uralom alól . A török elleni felkelés vezetői Stojan Janković testvére Ilija Janković és a žegari születésű Janko Mitrović voltak . A felkelők felszabadították Knin , Skradin és Obrovac városait.decemberében a Žegart kifosztó felkelők parancsnoka Ilija Janković volt , akihez a morlakok mellett zenggi uszkókok is csatlakoztak.ben a település végleg felszabadult a török uralom alól és a Velencei Köztársaság része lett . Ezt követően főként a horvát tengermellékről telepítették be újra . A velencei uralomig tartott . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján a Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig.benbenlakosa volt . Mégban megalakult a helyi szerb takarék és földművesszövetkezet , mely növelte a település gazdasági jelentőségét . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben Dalmácia Olaszország fennhatósága alá került . Itt húzódott az olasz területek határa , melyet Zrmanja folyó képezett . Az szeptemberi olasz kapituláció , majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz . A Vihar hadművelet idejénaugusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést , melynek lakossága elmenekült . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Zrmanja közelében fekvő temető közepén áll Szent György tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma . A templomotben építették a századi templom alapjain neoromán stílusban . Egyhajós épület , homlokzata felett dalmát stílusú , biforámás nyílású pengefalú harangtoronnyal . Berendezésének legértékesebb része az ikonosztáz , melynek nagy része még a régi templomból származik . A templomot temető övezi régi és újabb sírokkal , köztük mintegy ötven késő középkori sírkővel . Ezek közül hat sírkövön látható díszítés . A templomtól távolabb a krupai kolostor felé vezető úton egy az osztrák uralom idején épített elegáns többnyílású híd ( alsó híd ) áll , melyet a korabeli források tanúsága szerint egy régebbi híd helyén építettek . A faragott kőből épült hídnak öt íve van , amelyből a középső a legnagyobb . Az ívek négy pilléren nyugszanak , amelyek a folyásiránnyal elletétes oldalon háromszög alakú hullámtörőkben végződnek . A híd mellvédje masszív fal formájában készült , járószintje a közepe felé kissé emelkedik . A hidat a levéltári adatok említik a - században ésben az osztrák-magyar hatóságok általi átépítéssel nyerte el jelenlegi megjelenését . A felső híd Prndelji falu közelében ível át a Zrmanja folyón . A híd kocka alakú faragott kövekből épült , és négy egyenlő , félköríves ívből áll , amelyek pilléreken nyugszanak . A híd vízszintes vonalvezetésű , és a közúti forgalmat szolgálja . Felépítése és felépítésének a módja a századra jellemző . Jegyzetek További információk A žegari települések weboldala Obrovac község hivatalos oldala Obrovac turisztikai egyesületének honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális emlékei Zára megye települései