Glitch (zene)
A glitch egy elektronikus zenei műfaj, amely az 1990-es évek végén jelent meg. A „hiba esztétikáját” tekinti alapjának: lényege az elektronikai hibák („glitchek”) tudatos felhasználása a zenei szerkesztésben. A glitch hangzás forrásai leginkább hibásan működő hangrögzítő eszközök, digitális hangkeltők, pl. CD-lejátszók akadásából, elektronikai eszközök zajából, digitális vagy analóg torzításokból, bitrátacsökkentésből, hardverzajokból, szoftverhibákból, bakelitzajokból („scratch”-ekből) és rendszerhibákból erednek.

Kim Cascone producer a műfajt az elektronica alfajaként sorolta be 2000-ben a Computer Music Journalben.

Története 
A glitch esztétikájának eredete a 20. század elejére nyúlik vissza. Luigi Russolo The Art of Noises című futurista műve alapozta meg a zajzenék műfaját. Ő is épített zajkeltő eszközöket, ezeket intonarumorinak nevezte. A későbbi zenészek is éltek a hibás működésű eszközök kreatív használatával, mint Michael Pinder (a Moody Blues 1968-ból, a The Best Way to Travel), valamint Christian Marclay, aki megrongált bakelitlemezekkel hozott létre hangkollázsokat 1979-ben. A népszerű OMD című szám az 1981-es „invazív gépekkel” és indusztriális zajokkal teli Architekture and Morality albumról szintén említést érdemel mint a glitch zene korai manifesztációja. 1985-ben Yasunao Tone megrongált CD lemezeket használt a Techno Edennek nevezett performanszán, ugyanakkor Nicolas Collins 1992-es It was a Dark and Stormy Night albumán egy vonósnégyes hallható pattogó „CD-skip” zajokkal fűszerezve. Yuzo Koshiro 1994-ben a Streets of Rage 3. játékzenéjéhez automatikusan randomizált szekvenciákat alkalmazott, amivel egyedi experimentális hangzásokat hozott létre.

A glitch-mozgalom Németországban egyértelműen Achim Szepanski zenei munkáinak és kiadásainak (különösen a Mille Plateaux-nak) köszönhető. Ahogy ez a mozgalom szép lassan kibővült (olyan zenekarokkal, mint az „Oval”), a glitch technikája szétterjedt a művészek körében az egész világban. Jon Hassel trombitás az 1994-es Dressing fo Pleasure c., jazzben és trip-hopban utazó albumán több számában is akadozó CD lemezek hangját keverte a mixébe.

Az Oval 1993-as Wohnton című albumával kibővítette a stílust némi ambient atmoszférával.

A 90-es évek közepén a Warp Recordshoz tartozó előadók, mint az Aphex Twin (Richard D. James Album, Windowlicker, Come to Daddy EP), a chan-EL és az Autechre (Tri Repetae, Chiastic Slide) szintén hatással voltak a digitális zajok és atmoszférák technikájának és esztétikájának fejlődésére.

Zeneírási metódus 
A glitchet leggyakrabban számítógépeken, modern zenei szoftverekkel egy már előre felvett anyagból készítik rövidke audioszeletek összevágásával. Ezek a szeletek beépülnek a glitch alap-építőköveibe, amik lehetnek ritmusok glitchekből összevágva, „click”-ek, „scratch”-ek, „noise”-ok és más „hibásan” megalkotott vagy megszólaltatott zajkonstrukciók. Ezek a zajok általában nagyon rövidek és főleg perkusszív funkciókat látnak el a hangszerelésben. Az akadozó lemezek, a „scratch”-elés, „circuit bending” és más zajszerű torzítások erősen figyelemfelkeltő módon szolgáltatják a ritmusokat és magát a „glitch”-et, ami szaknyelven nem más, mint a digitális audioeszközök mellékzajai. Nem minden zenész használ hibásan generált digitális zajokat. Vannak, akik szintetizátorokat használnak, mint amilyen a Clavia Nord Modular G2, az Elektron Machindrum vagy a Monomachine.

Népszerűbb trackerszoftverek a glitch-szerkesztéshez: Jeskola Buzz, Renoise.
Moduláris szoftverek: Reaktor, Ableton Live, Reason, AudioMulch, Bidule, SuperCollider, FLStudio, Max/MSP, Pure Data és ChucK. A kisfeszültségű elektromos berendezések szándékos módosítása általi hangszerkészítés ugyanúgy hozzátartozik a glitch produkcióhoz, csak épp hardveres kontextusból megközelítve ugyanazt.

Források

Fordítás 

Elektronikus zenei stílusok
A glitch egy elektronikus zenei műfaj , amely azes évek végén jelent meg . A „ hiba esztétikáját” tekinti alapjának : lényege az elektronikai hibák ( „ glitchek” ) tudatos felhasználása a zenei szerkesztésben . A glitch hangzás forrásai leginkább hibásan működő hangrögzítő eszközök , digitális hangkeltők , pl . CD-lejátszók akadásából , elektronikai eszközök zajából , digitális vagy analóg torzításokból , bitrátacsökkentésből , hardverzajokból , szoftverhibákból , bakelitzajokból ( „ scratch”-ekből ) és rendszerhibákból erednek . Kim Cascone producer a műfajt az elektronica alfajaként sorolta beben a Computer Music Journalben . Története A glitch esztétikájának eredete a század elejére nyúlik vissza . Luigi Russolo The Art of Noises című futurista műve alapozta meg a zajzenék műfaját . Ő is épített zajkeltő eszközöket , ezeket intonarumorinak nevezte . A későbbi zenészek is éltek a hibás működésű eszközök kreatív használatával , mint Michael Pinder ( a Moody Bluesból , a The Best Way to Travel ) , valamint Christian Marclay , aki megrongált bakelitlemezekkel hozott létre hangkollázsokatben . A népszerű OMD című szám azes „ invazív gépekkel” és indusztriális zajokkal teli Architekture and Morality albumról szintén említést érdemel mint a glitch zene korai manifesztációja.ben Yasunao Tone megrongált CD lemezeket használt a Techno Edennek nevezett performanszán , ugyanakkor Nicolas Collinses It was a Dark and Stormy Night albumán egy vonósnégyes hallható pattogó „ CD-skip” zajokkal fűszerezve. Yuzo Koshiroben a Streets of Rage játékzenéjéhez automatikusan randomizált szekvenciákat alkalmazott , amivel egyedi experimentális hangzásokat hozott létre . A glitch-mozgalom Németországban egyértelműen Achim Szepanski zenei munkáinak és kiadásainak ( különösen a Mille Plateaux-nak ) köszönhető . Ahogy ez a mozgalom szép lassan kibővült ( olyan zenekarokkal , mint az „ Oval” ) , a glitch technikája szétterjedt a művészek körében az egész világban . Jon Hassel trombitás azes Dressing fo Pleasure c. , jazzben és trip-hopban utazó albumán több számában is akadozó CD lemezek hangját keverte a mixébe . Az Ovalas Wohnton című albumával kibővítette a stílust némi ambient atmoszférával . Aes évek közepén a Warp Recordshoz tartozó előadók , mint az Aphex Twin ( Richard D. James Album , Windowlicker , Come to Daddy EP ) , a chan-EL és az Autechre ( Tri Repetae , Chiastic Slide ) szintén hatással voltak a digitális zajok és atmoszférák technikájának és esztétikájának fejlődésére . Zeneírási metódus A glitchet leggyakrabban számítógépeken , modern zenei szoftverekkel egy már előre felvett anyagból készítik rövidke audioszeletek összevágásával . Ezek a szeletek beépülnek a glitch alap-építőköveibe , amik lehetnek ritmusok glitchekből összevágva , „ click”-ek , „ scratch”-ek , „ noise”-ok és más „ hibásan” megalkotott vagy megszólaltatott zajkonstrukciók . Ezek a zajok általában nagyon rövidek és főleg perkusszív funkciókat látnak el a hangszerelésben . Az akadozó lemezek , a „ scratch”-elés , „ circuit bending” és más zajszerű torzítások erősen figyelemfelkeltő módon szolgáltatják a ritmusokat és magát a „ glitch”-et , ami szaknyelven nem más , mint a digitális audioeszközök mellékzajai . Nem minden zenész használ hibásan generált digitális zajokat . Vannak , akik szintetizátorokat használnak , mint amilyen a Clavia Nord Modular G2 , az Elektron Machindrum vagy a Monomachine . Népszerűbb trackerszoftverek a glitch-szerkesztéshez : Jeskola Buzz , Renoise . Moduláris szoftverek : Reaktor , Ableton Live , Reason , AudioMulch , Bidule , SuperCollider , FLStudio , Max/ MSP , Pure Data és ChucK . A kisfeszültségű elektromos berendezések szándékos módosítása általi hangszerkészítés ugyanúgy hozzátartozik a glitch produkcióhoz , csak épp hardveres kontextusból megközelítve ugyanazt . Források Fordítás Elektronikus zenei stílusok