Artturi Virtanen
Artturi Ilmari Virtanen (Helsinki, 1895. január 15. – Helsinki, 1973. november 11.) finn vegyész. 1945-ben elnyerte a kémiai Nobel-díjat "az agro- és élelmiszerkémia terén elért eredményeiért", de elsősorban mert kidolgozta a zöldtakarmány silózásának tudományos hátterét.

Pályafutása
Artturi Virtanen 1895. január 15-én született Helsinkiben Kaarlo Virtanen és Serafiina Isotalo gyermekeként. Viipuriban végezte el a gimnáziumot, majd a Helsinki Egyetemen tanult biológiát, fizikát és kémiát, ahol 1916-ban M.Sc., három évvel később pedig szerves kémiából doktori fokozatot szerzett. A tejfeldolgozó Valion cég laboratóriumában kezdett el dolgozni és már 1920-ban ő lett a laboratórium vezetője. Ennek ellenére nem érezte magát eléggé felkészültnek erre a munkára és kilépett, hogy a Münsteri Egyetemen fizikai kémiát, Zürichben talajkémiát, Stockholmban pedig bakteriológiát tanuljon. 1923-1924 között a Stockholmi Egyetemen enzimológiát tanult a leendő Nobel-díjas Hans von Euler-Chelpintől, ekkor fordult érdeklődése a biokémia felé.

1924-től a Helsinki Egyetemen tanára volt, népszerű előadásain az élet kémiáját taglalta. Emellett a Vajexportálók Szövetkezetének laboratóriumában is dolgozott. Virtanen 1930-ban megalapította a Biokémiai Intézetet, egy évvel később pedig a Helsinki Műszaki Egyetemen kapott biokémiaprofesszori kinevezést. 1939-től a Helsinki Egyetem professzora is volt.

Munkássága
Virtanen 1924-ben kimutatta, hogy a glikolízishez hasonlóan a tejsavas és propionsavas erjedéshez is szükség van kofaktorokra és cukorfoszfátokra, vagyis a különböző végeredményű folyamatok nagyon hasonlóan indulnak. Megállapította, hogy az erjedés első lépése a cukor foszforilációja (a folyamatot néhány évvel később teljes egészében Gustav Embden és Otto Meyerhof derítette fel). Munkatársaival együtt elsőként ő derített fel teljes egészében egy fermentációs folyamatot: a dihidroxiaceton glicerollá és glicerinsavvá való bakteriális erjedését.

A 20-as évek végén Virtanen a hüvelyes növények gyökérgumóiban zajló nitrogénkötő folyamatot kezdte vizsgálni és kimutatta, hogy abban a leghemoglobin nevű vörös pigmentanyag fontos szerepet játszik. Tanulmányozta a vitaminszintézist a növényekben és szerves nitrogénforrások felhasználását.

1925-32 között kidolgozta a zöldtakarmány silózásának tökéletesített módszerét, melyet nevének kezdőbetűiből AIV-módszernek neveztek. Ennek lényege az volt, hogy a takarmányt híg kén- és sósavval kezelték, hogy pH-ját úgy állítsák be, amely megakadályozza a káros bakteriális erjedést. A korábbi módszerekkel a baktériumok a szilázs tápanyagainak akár felét is lebontották, míg az AIV-silótakarmány tápértéke nem károsodott. Virtanen kísérletileg kimutatta, hogy az így etetett tehenek teje és húsa teljes mértékben egyenértékű a hagyományosan táplált állatokéval. A későbbiekben megkísérelt részlegesen szintetikus takarmányt létrehozni a tehenek számára.

Felfedezte, hogy nátrium-foszfát hozzáadásával meg lehet akadályozni a vaj avasodását.

A 40-es évek végétől a növények kémiai összetételét vizsgálta és számos új aminosavat és nagy tápértékű kéntartalmú anyagot izolált belőlük.

Elismerései

Artturi Virtanen 1945-ben megkapta a kémiai Nobel-díjat az állattenyésztés gazdaságosságát jelentősen megjavító silózási módszeréért és egyéb élelmiszer- és agrárkémiai kutatásaiért. Róla nevezték el az 1449 Virtanen aszteroidát és a Virtanen-krátert a Holdon.

Családja
Virtanen 1920-ban vette feleségül Lilja Moisio botanikust. Két fiuk született, Kaarlo és Olavi. Virtanennek Helsinki mellett volt egy farmja, ahol a gyakorlatban is kipróbálta elképzeléseit. Egyszerűen élt, nem tartott autót – noha anyagilag megengedhette volna magának -, nem dohányzott és nem ivott alkoholt.

Artturi Virtanen 1973. november 11-én halt meg egy csípőcsont-törés komplikációinak következtében, 78 éves korában.

Források
Artturi Virtanen – Biographical Nobelprize.org
Artturi Virtanen Notable Names Database
Hans von Euler-Chelpin Encyclopedia.com
Artturi Ilmari Virtanen Encyclopaedia Britannica
Artturi Virtanen Famous Scientists

Jegyzetek 

1895-ben született személyek
1973-ban elhunyt személyek
Nobel-díjas kémikusok
Finn Nobel-díjasok
Artturi Ilmari Virtanen ( Helsinki , január – Helsinki , november ) finn vegyész.ben elnyerte a kémiai Nobel-díjat " az agro- és élelmiszerkémia terén elért eredményeiért " , de elsősorban mert kidolgozta a zöldtakarmány silózásának tudományos hátterét . Pályafutása Artturi Virtanen januárén született Helsinkiben Kaarlo Virtanen és Serafiina Isotalo gyermekeként . Viipuriban végezte el a gimnáziumot , majd a Helsinki Egyetemen tanult biológiát , fizikát és kémiát , aholban M.Sc . , három évvel később pedig szerves kémiából doktori fokozatot szerzett . A tejfeldolgozó Valion cég laboratóriumában kezdett el dolgozni és márban ő lett a laboratórium vezetője . Ennek ellenére nem érezte magát eléggé felkészültnek erre a munkára és kilépett , hogy a Münsteri Egyetemen fizikai kémiát , Zürichben talajkémiát , Stockholmban pedig bakteriológiát tanuljon.között a Stockholmi Egyetemen enzimológiát tanult a leendő Nobel-díjas Hans von Euler-Chelpintől , ekkor fordult érdeklődése a biokémia felé . 1924-től a Helsinki Egyetemen tanára volt , népszerű előadásain az élet kémiáját taglalta . Emellett a Vajexportálók Szövetkezetének laboratóriumában is dolgozott . Virtanenban megalapította a Biokémiai Intézetet , egy évvel később pedig a Helsinki Műszaki Egyetemen kapott biokémiaprofesszori kinevezést.től a Helsinki Egyetem professzora is volt . Munkássága Virtanenben kimutatta , hogy a glikolízishez hasonlóan a tejsavas és propionsavas erjedéshez is szükség van kofaktorokra és cukorfoszfátokra , vagyis a különböző végeredményű folyamatok nagyon hasonlóan indulnak . Megállapította , hogy az erjedés első lépése a cukor foszforilációja ( a folyamatot néhány évvel később teljes egészében Gustav Embden és Otto Meyerhof derítette fel ) . Munkatársaival együtt elsőként ő derített fel teljes egészében egy fermentációs folyamatot : a dihidroxiaceton glicerollá és glicerinsavvá való bakteriális erjedését . Aas évek végén Virtanen a hüvelyes növények gyökérgumóiban zajló nitrogénkötő folyamatot kezdte vizsgálni és kimutatta , hogy abban a leghemoglobin nevű vörös pigmentanyag fontos szerepet játszik . Tanulmányozta a vitaminszintézist a növényekben és szerves nitrogénforrások felhasználását . 1925-32 között kidolgozta a zöldtakarmány silózásának tökéletesített módszerét , melyet nevének kezdőbetűiből AIV-módszernek neveztek . Ennek lényege az volt , hogy a takarmányt híg kén- és sósavval kezelték , hogy pH-ját úgy állítsák be , amely megakadályozza a káros bakteriális erjedést . A korábbi módszerekkel a baktériumok a szilázs tápanyagainak akár felét is lebontották , míg az AIV-silótakarmány tápértéke nem károsodott . Virtanen kísérletileg kimutatta , hogy az így etetett tehenek teje és húsa teljes mértékben egyenértékű a hagyományosan táplált állatokéval . A későbbiekben megkísérelt részlegesen szintetikus takarmányt létrehozni a tehenek számára . Felfedezte , hogy nátrium-foszfát hozzáadásával meg lehet akadályozni a vaj avasodását . Aes évek végétől a növények kémiai összetételét vizsgálta és számos új aminosavat és nagy tápértékű kéntartalmú anyagot izolált belőlük . Elismerései Artturi Virtanenben megkapta a kémiai Nobel-díjat az állattenyésztés gazdaságosságát jelentősen megjavító silózási módszeréért és egyéb élelmiszer- és agrárkémiai kutatásaiért . Róla nevezték el azVirtanen aszteroidát és a Virtanen-krátert a Holdon . Családja Virtanenban vette feleségül Lilja Moisio botanikust . Két fiuk született , Kaarlo és Olavi . Virtanennek Helsinki mellett volt egy farmja , ahol a gyakorlatban is kipróbálta elképzeléseit . Egyszerűen élt , nem tartott autót – noha anyagilag megengedhette volna magának - , nem dohányzott és nem ivott alkoholt . Artturi Virtanen novemberén halt meg egy csípőcsont-törés komplikációinak következtében,éves korában . Források Artturi Virtanen – Biographical Nobelprize.org Artturi Virtanen Notable Names Database Hans von Euler-Chelpin Encyclopedia.com Artturi Ilmari Virtanen Encyclopaedia Britannica Artturi Virtanen Famous Scientists Jegyzetek 1895-ben született személyek 1973-ban elhunyt személyek Nobel-díjas kémikusok Finn Nobel-díjasok