A buddhizmus terjedése a selyemúton
Indiából kikerülve a buddhizmus a kereskedelmi útvonalak mentén, az azokon közlekedő karavánok és hittérítő szerzetesek segítségével haladt területről területre. Az útvonalak közül a legjelentősebben a selyemút mentén terjedt a buddhizmus. Így érkezett legelőször Kína területére is, a Han-dinasztia idején az 1–2. században.
Ebből az időből valók a Kína területén tevékenykedő buddhista szerzetesek (mind külföldi) első fordításai, feltehetően a Kusán Birodalom Tarim-medencébe való benyomulásának és a gréko-buddhizmus terjedésének következtében.

A közép-ázsiai és kínai buddhizmus közvetlen kapcsolata folytatódott a 3–7. századokban, egészen a Tang időszakig. A 4. századtól Fa-hszien (395–414), majd később Hszüan-cang (629–644) kínai buddhista szerzetesek észak-indiai zarándoklatai által lehetőség nyílt az eredeti források tanulmányozására is. Ebben az időszakban az India északi részét Kínával összekötő szárazföldi útvonalak többsége a buddhista Kusán, majd a Heftalita Birodalom fennhatósága alá tartoztak. Ezekben az évszázadokban az indiai buddhizmus és a nyugati hatások (gréko-buddhizmus) kereszteződésével számos iskola jött létre Közép-Ázsiában és Kínában.

Később a 7. században elérte Kínát az "ezoterikus buddhizmus" (vadzsrajána) indiai formája. A 8. században kialakult a vadzsrajána ágból a tibeti buddhizmus is. Azonban onnantól kezdve, hogy a muszlimok meghódították Transzoxániát és a 740-es években létrejött az Ujgur Birodalom, a buddhizmus terjedése a selyemúton egyre kevésbé volt számottevő.

A hinduizmus feltámadásának és a muszlim terjeszkedésnek köszönhetően ekkor már Indiában is hanyatlásnak indult a buddhizmus. A Tang-dinasztia időszaka utáni kínai buddhizmus elnyomás alá került a 9. században viszont még nem alakultak ki a koreai és japán hagyományok.

A buddhizmus terjedése

Első találkozások
A buddhizmus a selyemúton keresztül érkezett Kínába. A kínai selyemmel való igen jól jövedelmező kereskedés a Han-dinasztia (i. e. 206 – i. sz. 220) idején kezdődött ezen az útvonalon, amely a Földközi-tengertől elért a Nagy Sándor által létrehozott hellenisztikus királyságok (i. e. 323 – i. e. 63) rendszerén át a mai Afganisztánon és Tádzsikisztánon keresztül Kína határáig (Alexandreia-Eszaté - azaz a "Legtávolabbi Alexandria"). A selyemúton az első megálló a mai Afganisztán területén található, egykor hatalmas Görög-Baktriai királyság (i. e. 250 – i. e. 125) és a mai Pakisztán területén elhelyezkedő Indo-görög királyság (i. e. 180 – i. sz. 10) volt, amelyek közel 300 éven keresztül támogatták a buddhizmust (Gréko-buddhizmus).

Egy félig legendás történet szerint a buddhizmus a selyemúton keresztül akkor érkezett Kínába, amikor az 1. században a Han-dinasztia Ming császára egy követet küldött nyugatra. Az ebből a forrásból származó történetet azonban nem fogadja el mindenki. A tényleges kölcsönhatás az idegen országokkal csak a 2. században kezdődött, amikor a Kusán Birodalom behatolt a Kína területéhez tartozó Tarim-medencébe. Az első hittérítők és fordítók feltehetően pártusok, szogdok vagy kusánok voltak.

Közép-ázsiai hittérítők

A 2. század közepén a Kusán Birodalom Kaniska király uralma alatt behatolt Közép-Ázsiába, olyan területeket foglalva el a Tarim-medencében, mint Kasgar, Hotan és Jarkand. Ennek következményeképpen jelentősen megerősödtek a kölcsönhatások az itteni népek között és hamarosan aktivizálódtak a közép-ázsiai szerzetesek olyan városokban, mint Lojang vagy olykor Nanking. Kiemelkedő jelentőségű fordítások származnak ebből az időszakból. Támogatták mind a hínajána és a mahájána szövegeket. Ebből az időszakból harminchét korai buddhista fordítás maradt fenn.

Kínai zarándoklatok Indiába
A 4. századtól kezdve kínai zarándokok is elvándoroltak önállóan a selyemúton Indiába, a buddhizmus szülőföldjére, hogy az eredeti szövegekkel közelebbről is megismerkedhessenek. A kínai források szerint a legelső kínai felszentelt pap  volt, aki 260-ban utazgatott Közép-Ázsiában a buddhizmus tanait keresve. Mégis Fa-hszien szerzetes indiai zarándoklatát tartják a legjelentősebbnek (395–414) ebben az időszakban, aki a selyemúton keresztül elért Indiába, hat évig tanulmányokat folytatott különböző kolostorokban, majd tengeren keresztül érkezett vissza Kínába.  (629–644) és Hjecso Koreából utaztak Indiába. Az útbeszámolókból rengeteg értékes információ maradt fenn.

Kereskedők
Az i. e. 5–6. században a kereskedelem és a készpénz egyre fontosabbá vált. A kereskedőknek jobban tetszett a buddhista erkölcs, mint a hagyományos vallásoké, amelyek úgy tűnt, hogy az újonnan kialakuló társadalmi osztályokkal nem igazán törődtek. A kereskedők támogatták a selyemút mentén lévő buddhista kolostorokat, cserébe a kolostorokban meg is szállhattak éjszakára. Ilyen módon a kereskedők elszállították távoli helyekre a buddhizmus tanait, valamint közreműködtek a közösségen belüli diaszpórák kialakításában, amelyek idővel a buddhista kultúrára épültek. Emiatt ezek a közösségek műveltségi központokká is váltak, amelyeknek jól szervezett piacaik és raktáraik voltak. A buddhizmus terjedése a selyemúton hozzávetőlegesen a 7. századig tartott, amikor az iszlám vallás hatalmas fejlődésnek indult.

Hanyatlás
Közép-Ázsiában a buddhizmus a 7. században hanyatlásnak indult a muszlimok transzoxániai hadjáratával, amelynek fordulópontja a Talasz-folyó menti csata volt 751-ben. Ennek következményeképpen a helyi kusán buddhista kultúra teljesen eltűnt a Tarim-medencéből a 8. század második felében.

A 9. századtól az egyes túlélő buddhista iskolák egymástól függetlenül fejlődtek tovább. Az élénk kínai kultúra fokozatosan magába olvasztotta a buddhista tanításokat, míg egy jellegzetesen kínai buddhista irányzat alakult ki.
A Tarim-medence keleti részén a közép-ázsiai buddhizmus átmenekítődött a középkori ujgur Karakitán királyságba (lásd Bezeklik ezer buddha-barlangok), és a buddhizmus lett a Mongol Birodalom és a Csagatáj kánság vallása is. Ez a buddhizmus az ojrátokon keresztül eljutott kalmuk néphez is, akik a 17. században a Kaszpi-tenger mellett telepedtek le. Ezeket leszámítva a közép-ázsiai buddhizmus csak Tibetben és Mongóliában maradt fenn.

Művészi hatások

A közép-ázsiai hittérítők a selyemút mentén jelentős hatással voltak a művészetekre is. Ez szemmel látható a Tarim-mendencében található Szerindia művészetében a 2. és 11. század között, a mai Hszincsiang területén.

A szerindiai művészet gyakran Gandhára gréko-buddhista művészetéből ered. Ebben ötvöződik az indiai és a görög művészet.

Ennek a kölcsönhatásnak erőteljesen kínaiasított változata szintén megtalálható a Tarim-medence keleti részén, például Tunhuangban.

A selyemút művészi hatásai egészen Japánig terjedtek, például a japán istenek ábrázolásai az építészeti motívumokban. (lásd gréko-buddhista művészet).

Kapcsolódó szócikkek
 Gréko-buddhizmus
 Kusán Birodalom
 A buddhizmus története

Jegyzetek

Források

További információk
 
 
 
 Dubs, Homer H. (1937). The "Golden Man" of Former Han Times. T’oung Pao 33.1: 1-14.
 Religions of the Silk Road, Richard Foltz, Palgrave Macmillan, 2. kiadás, 2010, 
 Loewe, Michael (1986). "The Religious and Intellectual Background", in The Cambridge History of China: Volume I: the Ch'in and Han Empires, 221 BC. – AD. 220, 649–725. Szerk.: Denis Twitchett és Michael Loewe. Cambridge University Press.
 Sally Hovey Wriggins, The Silk Road Journey with Xuanzang, Westview Press, 2004, 
 Saunders, Kenneth J. (1923). "Buddhism in China: A Historical Sketch", The Journal of Religion, Vol. 3.2, pp. 157–169; Vol. 3.3, pp. 256–275.
 Williams, Paul (2005). Buddhism: Buddhist origins and the early history of Buddhism in South and Southeast Asia. Taylor & Francis.
 Whitfield, Roderick, Whitfield, Susan, and Agnew, Neville (2000). Cave temples of Mogao: art and history on the silk road. Getty Publications.
 Zürcher, E. (1990). "Han Buddhism and the Western Region", - Thought and Law in Qin and Han China: Studies Dedicated to Anthony Hulsewe on the Occasion of His Eightieth Birthday, szerk.: W.L. Idema és E. Zurcher, Brill, pp. 158–182.

A buddhizmus története
B
Buddhizmus Kínában
Buddhizmus Indiában
Közép-ázsiai buddhista helyszínek
Indiából kikerülve a buddhizmus a kereskedelmi útvonalak mentén , az azokon közlekedő karavánok és hittérítő szerzetesek segítségével haladt területről területre . Az útvonalak közül a legjelentősebben a selyemút mentén terjedt a buddhizmus . Így érkezett legelőször Kína területére is , a Han-dinasztia idején az2. században . Ebből az időből valók a Kína területén tevékenykedő buddhista szerzetesek ( mind külföldi ) első fordításai , feltehetően a Kusán Birodalom Tarim-medencébe való benyomulásának és a gréko-buddhizmus terjedésének következtében . A közép-ázsiai és kínai buddhizmus közvetlen kapcsolata folytatódott a7. századokban , egészen a Tang időszakig . A századtól Fa-hszien414 ) , majd később Hszüan-cang644 ) kínai buddhista szerzetesek észak-indiai zarándoklatai által lehetőség nyílt az eredeti források tanulmányozására is . Ebben az időszakban az India északi részét Kínával összekötő szárazföldi útvonalak többsége a buddhista Kusán , majd a Heftalita Birodalom fennhatósága alá tartoztak . Ezekben az évszázadokban az indiai buddhizmus és a nyugati hatások ( gréko-buddhizmus ) kereszteződésével számos iskola jött létre Közép-Ázsiában és Kínában . Később a században elérte Kínát az " ezoterikus buddhizmus " ( vadzsrajána ) indiai formája . A században kialakult a vadzsrajána ágból a tibeti buddhizmus is . Azonban onnantól kezdve , hogy a muszlimok meghódították Transzoxániát és aes években létrejött az Ujgur Birodalom , a buddhizmus terjedése a selyemúton egyre kevésbé volt számottevő . A hinduizmus feltámadásának és a muszlim terjeszkedésnek köszönhetően ekkor már Indiában is hanyatlásnak indult a buddhizmus . A Tang-dinasztia időszaka utáni kínai buddhizmus elnyomás alá került a században viszont még nem alakultak ki a koreai és japán hagyományok . A buddhizmus terjedése Első találkozások A buddhizmus a selyemúton keresztül érkezett Kínába . A kínai selyemmel való igen jól jövedelmező kereskedés a Han-dinasztia ( i. e.– i. sz.idej én kezdődött ezen az útvonalon , amely a Földközi-tengertől elért a Nagy Sándor által létrehozott hellenisztikus királyságok ( i. e.– i. e.rendszer én át a mai Afganisztánon és Tádzsikisztánon keresztül Kína határáig ( Alexandreia-Eszaté - azaz a " Legtávolabbi Alexandria " ) . A selyemúton az első megálló a mai Afganisztán területén található , egykor hatalmas Görög-Baktriai királyság ( i. e.– i. e.és a mai Pakisztán területén elhelyezkedő Indo-görög királyság ( i. e.– i. sz.volt , amelyek közeléven keresztül támogatták a buddhizmust ( Gréko-buddhizmus ) . Egy félig legendás történet szerint a buddhizmus a selyemúton keresztül akkor érkezett Kínába , amikor az században a Han-dinasztia Ming császára egy követet küldött nyugatra . Az ebből a forrásból származó történetet azonban nem fogadja el mindenki . A tényleges kölcsönhatás az idegen országokkal csak a században kezdődött , amikor a Kusán Birodalom behatolt a Kína területéhez tartozó Tarim-medencébe . Az első hittérítők és fordítók feltehetően pártusok , szogdok vagy kusánok voltak . Közép-ázsiai hittérítők A század közepén a Kusán Birodalom Kaniska király uralma alatt behatolt Közép-Ázsiába , olyan területeket foglalva el a Tarim-medencében , mint Kasgar , Hotan és Jarkand . Ennek következményeképpen jelentősen megerősödtek a kölcsönhatások az itteni népek között és hamarosan aktivizálódtak a közép-ázsiai szerzetesek olyan városokban , mint Lojang vagy olykor Nanking . Kiemelkedő jelentőségű fordítások származnak ebből az időszakból . Támogatták mind a hínajána és a mahájána szövegeket . Ebből az időszakból harminchét korai buddhista fordítás maradt fenn . Kínai zarándoklatok Indiába A századtól kezdve kínai zarándokok is elvándoroltak önállóan a selyemúton Indiába , a buddhizmus szülőföldjére , hogy az eredeti szövegekkel közelebbről is megismerkedhessenek . A kínai források szerint a legelső kínai felszentelt pap volt , akiban utazgatott Közép-Ázsiában a buddhizmus tanait keresve . Mégis Fa-hszien szerzetes indiai zarándoklatát tartják a legjelentősebbnek414 ) ebben az időszakban , aki a selyemúton keresztül elért Indiába , hat évig tanulmányokat folytatott különböző kolostorokban , majd tengeren keresztül érkezett vissza Kínába . 644 ) és Hjecso Koreából utaztak Indiába . Az útbeszámolókból rengeteg értékes információ maradt fenn . Kereskedők Az i. e.6. században a kereskedelem és a készpénz egyre fontosabbá vált . A kereskedőknek jobban tetszett a buddhista erkölcs , mint a hagyományos vallásoké , amelyek úgy tűnt , hogy az újonnan kialakuló társadalmi osztályokkal nem igazán törődtek . A kereskedők támogatták a selyemút mentén lévő buddhista kolostorokat , cserébe a kolostorokban meg is szállhattak éjszakára . Ilyen módon a kereskedők elszállították távoli helyekre a buddhizmus tanait , valamint közreműködtek a közösségen belüli diaszpórák kialakításában , amelyek idővel a buddhista kultúrára épültek . Emiatt ezek a közösségek műveltségi központokká is váltak , amelyeknek jól szervezett piacaik és raktáraik voltak . A buddhizmus terjedése a selyemúton hozzávetőlegesen a századig tartott , amikor az iszlám vallás hatalmas fejlődésnek indult . Hanyatlás Közép-Ázsiában a buddhizmus a században hanyatlásnak indult a muszlimok transzoxániai hadjáratával , amelynek fordulópontja a Talasz-folyó menti csata voltben . Ennek következményeképpen a helyi kusán buddhista kultúra teljesen eltűnt a Tarim-medencéből a század második felében . A századtól az egyes túlélő buddhista iskolák egymástól függetlenül fejlődtek tovább . Az élénk kínai kultúra fokozatosan magába olvasztotta a buddhista tanításokat , míg egy jellegzetesen kínai buddhista irányzat alakult ki . A Tarim-medence keleti részén a közép-ázsiai buddhizmus átmenekítődött a középkori ujgur Karakitán királyságba ( lásd Bezeklik ezer buddha-barlangok ) , és a buddhizmus lett a Mongol Birodalom és a Csagatáj kánság vallása is . Ez a buddhizmus az ojrátokon keresztül eljutott kalmuk néphez is , akik a században a Kaszpi-tenger mellett telepedtek le . Ezeket leszámítva a közép-ázsiai buddhizmus csak Tibetben és Mongóliában maradt fenn . Művészi hatások A közép-ázsiai hittérítők a selyemút mentén jelentős hatással voltak a művészetekre is . Ez szemmel látható a Tarim-mendencében található Szerindia művészetében a és század között , a mai Hszincsiang területén . A szerindiai művészet gyakran Gandhára gréko-buddhista művészetéből ered . Ebben ötvöződik az indiai és a görög művészet . Ennek a kölcsönhatásnak erőteljesen kínaiasított változata szintén megtalálható a Tarim-medence keleti részén , például Tunhuangban . A selyemút művészi hatásai egészen Japánig terjedtek , például a japán istenek ábrázolásai az építészeti motívumokban. ( lásd gréko-buddhista művészet ) . Kapcsolódó szócikkek Gréko-buddhizmus Kusán Birodalom A buddhizmus története Jegyzetek Források További információk Dubs , Homer H. The " Golden Man " of Former Han Times . T’oung Pao1 : Religions of the Silk Road , Richard Foltz , Palgrave Macmillan , kiadás , Loewe , Michael " The Religious and Intellectual Background " , in The Cambridge History of China : Volume I : the Ch'in and Han Empires, BC. – AD.725. Szerk . : Denis Twitchett és Michael Loewe . Cambridge University Press . Sally Hovey Wriggins , The Silk Road Journey with Xuanzang , Westview Press , Saunders , Kenneth J. " Buddhism in China : A Historical Sketch " , The Journal of Religion , Vol.2 , pp. 157–169 ; Vol.3 , pp. 256–275. Williams , Paul Buddhism : Buddhist origins and the early history of Buddhism in South and Southeast Asia . Taylor & Francis . Whitfield , Roderick , Whitfield , Susan , and Agnew , Neville Cave temples of Mogao : art and history on the silk road . Getty Publications . Zürcher , E. " Han Buddhism and the Western Region " , - Thought and Law in Qin and Han China : Studies Dedicated to Anthony Hulsewe on the Occasion of His Eightieth Birthday , szerk . : W.L. Idema és E. Zurcher, Brill , pp. 158–182 . A buddhizmus története B Buddhizmus Kínában Buddhizmus Indiában Közép-ázsiai buddhista helyszínek