Warga László
Diósadi és tamáshidai Warga László (Jászberény, 1878. november 21. – Budapest, 1952. június 19.) építészmérnök, műegyetemi tanár, a műszaki tudományok kandidátusa (1952). A városépítés nemzetközileg elismert magyar úttörője.

Pályafutása

Warga László és Staffenberger Ilona fia. A budapesti műegyetemen tanult, ahol 1902-ben kapta oklevelét. 1910-ben a főváros mérnöke, 1911-ben főmérnöke lett. 1913-tól műszaki tanácsosként működött. 1922-től vezetője volt a fővárosi városrendezési alosztálynak. 1929-ben részt vett az újonnan megalakult Városépítési Tanszék, később Intézet megszervezésében és annak vezetésében. Tervei közül, melyek a főváros közlekedésügyi szempontból fontos részeinek rendezésére irányultak, külföldi kiállításokon is feltűnést keltettek. Ezek egyik volt 1910-ben a Tabán első rendezésének terve. 1913-ban Kelenföld rendezési tervében nemzetközi viszonylatban is elsőként alkalmazta a keretbeépítési elvet, amit a modern városépítésben is használnak. Az első világháború után több rendezési tervet készített, pl. Kelenföld, Gellérthegy, Sas-hegy, amelyek Budapest modern nagyvárosias fejlődését is elősegítették. Nem csupán forgalmi és gazdaságossági szempontok szerint készítette terveit, hanem a fásított területek arányos elosztására és összefüggő zöldövezetté alakítására is gondot fordított. 1934-ben vonult nyugdíjba. Az 1930-as években a budapesti városközpont, a tabáni fürdőközpont és az óbudai hídfeljáró kialakításának terveit, egyúttal Nagykőrös, Miskolc, Székesfehérvár, Szombathely, Salgótarján és több nagyváros rendezési tervét is megalkotta. Az 1917-es gyöngyösi tűzvész után megtervezte Gyöngyös újjáépítését és mai településszerkezetét. I. díjat nyert a Belgrád és Brassó rendezésére kiírt nemzetközi pályázaton, valamint III. díjjal jutalmazták az Antwerpen rendezésére meghirdetett pályázaton. Első jelentős képviselője és rendszerezője volt a korszerű városrendezés elveinek, amelyet az építészképzésben is meghonosított. Tagja volt az Országos Középítési Tanácsnak, az Országos Képzőművészeti Tanácsnak és a Műemlékek Országos Bizottságának. A II. osztályú polgári hadiérdemkereszt és a magyar királyi kormányfőtanácsosi cím tulajdonosa. Halálát koszorúér-elzáródás, érelmeszesedés okozta. Felesége Muhoray Margit volt.

Emlékezete

1997-ben Gyöngyösön emlékművet állítottak neki valamint utcát is elneveztek róla, 2000 óta Budapest XI. kerületében, Lágymányoson utca viseli a nevét. Ezenkívül tábla őrzi emlékét a XI. kerület Mészöly utca 4. falán, azon a házon, amelyet Kismarty-Lechner Jenővel közösen tervezett és ahol 1909 és 1934 között lakott.

Jegyzetek

Források

 Csonka Pál: Warga László élete és munkássága. Építés-Építészettudomány, (bibliográfiával és tervjegyzékkel.) 1978.
  Magyar életrajzi lexikon
 
  545. old.

További információk

 Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Bp.], Béta Irodalmi Rt., [1937].
 Keresztény magyar közéleti almanach I-II. [3. köt. Erdély. 4. köt. Délvidék.]. Fel. szerk. és kiadó Hortobágyi Jenő. Bp., 1940.
 Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Bp., Akadémiai Kiadó, 1965-1968.
 A magyar legújabb kor lexikona. Szerk. Kerkápoly M. Emil. Bp., 1930. Europa ny.
 Három évtized története életrajzokban. Szerk. Gellért Imre és Madarász Elemér. Bp., Európa Irodalmi és Nyomdai Rt., [1932].
 Magyar politikai lexikon. Szerk. Madarász Elemér. Bp., Magyar Politikai Lexikon Kiadóvállalat, 1935.
 Magyar tudóslexikon. Főszerk. Nagy Ferenc. Bp., Better-MTESZ-OMIKK, 1997.

Magyar építészmérnökök
Jászberényiek
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
1878-ban született személyek
1952-ben elhunyt személyek
Diósadi és tamáshidai Warga László ( Jászberény , november – Budapest , június ) építészmérnök , műegyetemi tanár , a műszaki tudományok kandidátusa A városépítés nemzetközileg elismert magyar úttörője . Pályafutása Warga László és Staffenberger Ilona fia . A budapesti műegyetemen tanult , aholben kapta oklevelét.ben a főváros mérnöke, ben főmérnöke lett.tól műszaki tanácsosként működött.től vezetője volt a fővárosi városrendezési alosztálynak.ben részt vett az újonnan megalakult Városépítési Tanszék , később Intézet megszervezésében és annak vezetésében . Tervei közül , melyek a főváros közlekedésügyi szempontból fontos részeinek rendezésére irányultak , külföldi kiállításokon is feltűnést keltettek . Ezek egyik voltben a Tabán első rendezésének terve.ban Kelenföld rendezési tervében nemzetközi viszonylatban is elsőként alkalmazta a keretbeépítési elvet , amit a modern városépítésben is használnak . Az első világháború után több rendezési tervet készített , pl . Kelenföld , Gellérthegy , Sas-hegy , amelyek Budapest modern nagyvárosias fejlődését is elősegítették . Nem csupán forgalmi és gazdaságossági szempontok szerint készítette terveit , hanem a fásított területek arányos elosztására és összefüggő zöldövezetté alakítására is gondot fordított.ben vonult nyugdíjba . Azas években a budapesti városközpont , a tabáni fürdőközpont és az óbudai hídfeljáró kialakításának terveit , egyúttal Nagykőrös , Miskolc , Székesfehérvár , Szombathely , Salgótarján és több nagyváros rendezési tervét is megalkotta . Azes gyöngyösi tűzvész után megtervezte Gyöngyös újjáépítését és mai településszerkezetét . I. díjat nyert a Belgrád és Brassó rendezésére kiírt nemzetközi pályázaton , valamint III. díjjal jutalmazták az Antwerpen rendezésére meghirdetett pályázaton . Első jelentős képviselője és rendszerezője volt a korszerű városrendezés elveinek , amelyet az építészképzésben is meghonosított . Tagja volt az Országos Középítési Tanácsnak , az Országos Képzőművészeti Tanácsnak és a Műemlékek Országos Bizottságának . A II. osztályú polgári hadiérdemkereszt és a magyar királyi kormányfőtanácsosi cím tulajdonosa . Halálát koszorúér-elzáródás , érelmeszesedés okozta . Felesége Muhoray Margit volt . Emlékezete 1997-ben Gyöngyösön emlékművet állítottak neki valamint utcát is elneveztek róla,óta Budapest XI. kerületében , Lágymányoson utca viseli a nevét . Ezenkívül tábla őrzi emlékét a XI. kerület Mészöly utca falán , azon a házon , amelyet Kismarty-Lechner Jenővel közösen tervezett és aholésközött lakott . Jegyzetek Források Csonka Pál : Warga László élete és munkássága . Építés-Építészettudomány , ( bibliográfiával és tervjegyzékkel . ) Magyar életrajzi lexikon old . További információk Ki-kicsoda ? Kortársak lexikona . [ Bp. ] , Béta Irodalmi Rt. , [ 1937 ] . Keresztény magyar közéleti almanach I-II. [ 3. köt . Erdély. köt . Délvidék. ] . Fel. szerk. és kiadó Hortobágyi Jenő . Bp. , Művészeti lexikon . Fel. szerk . Lajta Edit . Bp. , Akadémiai Kiadó , A magyar legújabb kor lexikona . Szerk . Kerkápoly M. Emil . Bp. , Europa ny . Három évtized története életrajzokban . Szerk . Gellért Imre és Madarász Elemér . Bp. , Európa Irodalmi és Nyomdai Rt. , [ 1932 ] . Magyar politikai lexikon . Szerk . Madarász Elemér . Bp. , Magyar Politikai Lexikon Kiadóvállalat , Magyar tudóslexikon . Főszerk . Nagy Ferenc . Bp. , Better-MTESZ-OMIKK , Magyar építészmérnökök Jászberényiek Magyar egyetemi , főiskolai oktatók 1878-ban született személyek 1952-ben elhunyt személyek