Nyelvpolitika és nyelvi jogok
A nyelvpolitika az angol language policy fordítása, nem más, mint a politikának a nyelvvel foglalkozó része, azoknak a politikai döntéseknek a mindenkori összessége, amelyek meghatározzák egy állam nyelveinek helyzetét, kijelölik a hivatalos nyelvet és a kisebbségi nyelveknek a hivatalos nyelvhez való viszonyát, meghatározzák a nyelv(ek) rögzítésének (kodifikálásának) intézményeit.

Mivel foglalkozik a nyelvpolitika? 
Általános emberi jog az anyanyelvhez való jog, ezért fontos nyelvpolitikai döntések közé tartozik, hogy egy-egy országban milyen nyelven folyik az oktatás, mi a nyelve az igazságszolgáltatásnak, a közigazgatásnak, a sajtónak, az irodalomnak, a tudománynak, a hitéletnek, a hadseregnek. De szintén a nyelvpolitika kérdéskörébe tartozik a kisebbségek és bevándorlók nyelvének kérdése, a névadás szabályozása, a nyelvileg hátrányos helyzetűek (pl. siketek) kommunikációjának problémája, az állam nélküli nyelvek kérdése, a vernakuláris változatok, azaz dialektusok kezelése az oktatásban, az idegen nyelvek oktatása, az Európai Unió nyelvi kérdései, az angol nyelvi globalizáció.

Nyelvi jogok 
A nyelvpolitika központi kérdése a nyelvi jogok biztosítása. A nyelvi jogok egyéni emberi jogok, amelyek deklarálják mind az anyanyelv, mind az államnyelv elsajátításának jogát, valamint egy vagy több idegen nyelv tanulásának a jogát, továbbá azt a jogot, hogy bárki azonosíthassa magát bármely nyelvvel. Az anyanyelv használatának joga közvetlenül összefügg olyan fogalmakkal, mint a szólásszabadság, törvény előtti egyenlőség, közügyekben való részvétel, az anyanyelvi oktatáshoz való jog. Nyelvi kisebbségként definiálhatjuk mindazokat a csoportokat, amelyek anyanyelve nem hivatalos nyelv egy adott országban. Saját példánkon is látjuk, hogy az állam és a nemzet fogalma nem mindig fedi egymást. Az állam nem más, mint országhatárokkal meghatározott terület, míg a nemzet túlnyúlhat a határokon. Közel sem egyértelmű, hogy aki Magyarországon él, az valóban magyar és magyar anyanyelvű. A különböző államok nyelvi helyzete rendkívül változatos, ezért nyelvpolitikájuk is eltérő. A világon több ezer nyelv létezik, és mellette alig több, mint 200 ország. Ebből következik, hogy a mai világ államainak többsége többnyelvű, határaikon belül több nyelvet beszélnek anyanyelvként. Ehhez hozzá tartozik, hogy a modern államok többsége nemzetállam, amely az államalkotó politikai nemzetre épül, így azok nyelve kiemelt szerephez jut. Ezzel kialakul a kisebbségek nyelvi hátrányos helyzete.Olyan államokban, ahol élnek kisebbségek, melyeknek nyelve az államnyelvtől eltérő, az anyanyelv használatának joga külön döntéseket igényel.
Itt szükságes megemlíteni, hogy a többnyelvűség a világ számos területén normális és megszokott helyzetnek számít. A nyugati társadalmak jellemzője, hogy a többnyelvűséget egyéni és társadalmi problémának tekintik, és a jelenségtől oly mértékig megrettennek, hogy akár erőszakkal is a nyelvi asszimilációra törekszenek.

Nyelvi tervezés 
A nyelvpolitika gyakorlatban való érvényesítését nyelvi tervezésnek nevezzük. A nyelvtervezés és a nyelvpolitika fogalmai szorosan összefonódnak. Nyelvtervezésre van szükség azokban a helyzetekben, amikor egy többnyelvű államban élő valamely társadalmi csoport úgy érzi, hogy társadalmi problémái a nyelvvel kapcsolatosak. A nyelvi tervezés legismertebb modelljeként az 1983-as Haugen-féle modellt említhetjük, amely a nyelvi tervezést két fő részre bontja, státusztervezésre és korpusztervezésre. Státusztervezésnek nevezzük mindazoknak a politikai döntéseknek az összességét, amik a nyelvet, nyelvhasználatot és a nyelvhasználók jogait érintik. Korpusztervezésnek a nyelv anyagával való munkát nevezzük, egy nyelv helyesírásának, modernizálásának megtervezését, a szaknyelvek ápolását stb.

Nyelvpolitika az Európai Unióban 
Az Európai Unió nyelvpolitikája a sokszínűség megőrzését, azaz a pluralista ideológiát hirdeti, melynek lényege, hogy azonos mértékben biztosítja több nyelvi csoportnak a nyelvük megtartásához és használatához való jogot. Ezzel áll szemben a nemzetállamok asszimilációs politikája, amely a nem domináns nyelvek beszélőitől elvárja a domináns nyelv teljes értékű használatát. A pluralista ideológia szellemében az Európai Unió a tagországok mindegyikének nyelvét azonos értékűként kezeli, valamint rögzíti, hogy a tagországok állampolgárai országuk hivatalos nyelvén fordulhatnak az Unio hivatalaihoz, és a választ is az adott nyelven jogosultak kérni.  Felmerülhet a kérdés, hogy az Európai Unió ezen nyelvpolitikája valóban helyes-e, vagy hasonlítható inkább a bábeli zűrzavarhoz? Az Európai Uniónak 24 hivatalos nyelve van, ez 552 nyelvi kombinációban jelent fordítást és tolmácsolást. Az Európai Unió üzemelteti a világ legnagyobb fordítószolgálatát, ami egyben hatalmas költséget is jelent. A törvényeket és rendeleteket angolul és franciául szövegezik meg, majd ezeket fordítják tovább a többi nyelvre. Ez nem csak költséges megoldás, de ez a fajta úgynevezett staféta módszer fokozottan rejti magában a hibalehetőségeket is. Konklúziónak elmondható, hogy az Európai Unió nyelvpolitikája, a sokszínűségre és egyenlőségre való törekvés szemben áll az észszerűség és hatékonyság elveivel. 
Lassan az Unió sem kerülheti el az angol nyelvi globalizációt és az angol nyelv dominanciáját. A pluralista ideológia ellenére dominál a tagországok kommunikációjában az angol, valamint egyre nagyobb szerepet kap az uniós adminisztrációban is. 
Korábbi felmérések is azt igazolják, hogy a tagállamok lakosságának jelentős része támogatná, hogy az Unió hivatalainak egyetlen hivatalos nyelve legyen. Azonban senki nem meri megváltoztatni az alapelvet.

A határon túli magyarok nyelvi helyzete 
Az első világháború után, a trianoni béke ismert eredményeképpen új országhatárok kerültek meghúzásra, melynek következtében a Kárpát-medence magyarságának körülbelül egy harmada került az új határokon túlra, és került a szomszédos hét államok egyikében kisebbségbe. A mai becslések szerint nagyjából 3,2 millió magyar él a határokon túl. A kisebbségi jogok érvényesíthetősége a kisebbségek részarányától függ. A magyar nyelv kisebbségi nyelvként a beszédhelyzeteket és a funkciókört tekintve is korlátozott. A közéleti-szakmai kommunikációban a helyét átveszi az államnyelv, a szépirodalom és publicisztika csak szűkebb réteget fog át, az anyanyelvi nyelvhasználat színtereként megmarad a család.
A magyarokkal szembeni nyelvpolitika időben és térben változó, mára azt mondhatjuk, hogy a körülöttünk lévő országok megengedők a magyarral mint kisebbségi nyelvvel szemben. A történelem folyamán elmondható, hogy ott asszimilálódtak a magyarok a legsikeresebben, ahol nem tiltották számukra a nyelvhasználatot. A legnagyobb számú magyar kisebbség Erdélyben és Partiumban él, csaknem 1,5 millióan vannak. A magyar állam hatékonyan támogatja a romániai magyarokat, Romániában vannak magyar nyelvű iskolák, középiskolák, szakiskolák, de egyetemen is tanulhatnak magyarul a romániai magyar fiatalok. A határainkon túl élő magyarok körében elmondható, hogy mára megfelelően kialakult a kétnyelvűség, a fiatalok szinte kivétel nélkül beszélik az államnyelveket. Emellett a többség őrzi az anyanyelvét, így kialakulhattak a különböző országokban a magyar nyelv állami változatai.
A körülöttünk lévő országok ugyanolyan megengedő nyelvpolitikát folytatnak a magyarokkal szemben, mint Magyarország a saját kisebbségeivel. A gondot sokkal inkább az okozza, hogy a törvényben rögzített jogok a való életben nehezen tudnak megvalósulni. Részben a nyelvi kisebbségek azok, akik nincsenek tisztában saját jogaikkal, másrészt pedig sok helyen nem adottak a körülmények a törvényben leírtak megvalósításához.

Források 
 Juhász Dezső szerk. 2014. Kérdések és válaszok a nyelvtudományban. Jelen, múlt, jövő. Válogatás Kiss Jenő tanulmányaiból. 2. kötet. ELTE Eötvös Kiadó. Budapest.
 Kugler Nóra-Tolcsvai Nagy Gábor 2000. Nyelvi fogalmak kisszótára A-Zs. Korona KIadó. Budapest.
 Ortutay Katalin 2011. Nyelvi jogok. In: Balázs Géza szerk. Nyelvészetről mindenkinek. Inter. Budapest.
 Ortutay Katalin 2011. Nyelvi tervezés, nyelvpolitika. In: Balázs Géza szerk. Nyelvészetről mindenkinek. Inter. Budapest.
 Sándor Klára 2006. Nyelvtervezés, nyelvpolitika, nyelvművelés. In Kiefer Ferenc szerk. Magyar nyelv. Akadémiai Kiadó. Budapest.
 Simigné Fenyő Sarolta 2003. Bevezetés az alkalmazott nyelvészetbe. Miskolci Egyetem Bölcsészettudományi Kar. Miskolc.
 Wardhaugh, Ronald 1995. Szociolingvisztika. Osiris-Századvég. Budapest.

Nyelvi jogok
Nyelvek
A nyelvpolitika az angol language policy fordítása , nem más , mint a politikának a nyelvvel foglalkozó része , azoknak a politikai döntéseknek a mindenkori összessége , amelyek meghatározzák egy állam nyelveinek helyzetét , kijelölik a hivatalos nyelvet és a kisebbségi nyelveknek a hivatalos nyelvhez való viszonyát , meghatározzák a nyelv( ek ) rögzítésének ( kodifikálásának ) intézményeit . Mivel foglalkozik a nyelvpolitika ? Általános emberi jog az anyanyelvhez való jog , ezért fontos nyelvpolitikai döntések közé tartozik , hogy egy-egy országban milyen nyelven folyik az oktatás , mi a nyelve az igazságszolgáltatásnak , a közigazgatásnak , a sajtónak , az irodalomnak , a tudománynak , a hitéletnek , a hadseregnek . De szintén a nyelvpolitika kérdéskörébe tartozik a kisebbségek és bevándorlók nyelvének kérdése , a névadás szabályozása , a nyelvileg hátrányos helyzetűek ( pl. siketek ) kommunikációjának problémája , az állam nélküli nyelvek kérdése , a vernakuláris változatok , azaz dialektusok kezelése az oktatásban , az idegen nyelvek oktatása , az Európai Unió nyelvi kérdései , az angol nyelvi globalizáció . Nyelvi jogok A nyelvpolitika központi kérdése a nyelvi jogok biztosítása . A nyelvi jogok egyéni emberi jogok , amelyek deklarálják mind az anyanyelv , mind az államnyelv elsajátításának jogát , valamint egy vagy több idegen nyelv tanulásának a jogát , továbbá azt a jogot , hogy bárki azonosíthassa magát bármely nyelvvel . Az anyanyelv használatának joga közvetlenül összefügg olyan fogalmakkal , mint a szólásszabadság , törvény előtti egyenlőség , közügyekben való részvétel , az anyanyelvi oktatáshoz való jog . Nyelvi kisebbségként definiálhatjuk mindazokat a csoportokat , amelyek anyanyelve nem hivatalos nyelv egy adott országban . Saját példánkon is látjuk , hogy az állam és a nemzet fogalma nem mindig fedi egymást . Az állam nem más , mint országhatárokkal meghatározott terület , míg a nemzet túlnyúlhat a határokon . Közel sem egyértelmű , hogy aki Magyarországon él , az valóban magyar és magyar anyanyelvű . A különböző államok nyelvi helyzete rendkívül változatos , ezért nyelvpolitikájuk is eltérő . A világon több ezer nyelv létezik , és mellette alig több , mintország . Ebből következik , hogy a mai világ államainak többsége többnyelvű , határaikon belül több nyelvet beszélnek anyanyelvként . Ehhez hozzá tartozik , hogy a modern államok többsége nemzetállam , amely az államalkotó politikai nemzetre épül , így azok nyelve kiemelt szerephez jut . Ezzel kialakul a kisebbségek nyelvi hátrányos helyzete.Olyan államokban , ahol élnek kisebbségek , melyeknek nyelve az államnyelvtől eltérő , az anyanyelv használatának joga külön döntéseket igényel . Itt szükságes megemlíteni , hogy a többnyelvűség a világ számos területén normális és megszokott helyzetnek számít . A nyugati társadalmak jellemzője , hogy a többnyelvűséget egyéni és társadalmi problémának tekintik , és a jelenségtől oly mértékig megrettennek , hogy akár erőszakkal is a nyelvi asszimilációra törekszenek . Nyelvi tervezés A nyelvpolitika gyakorlatban való érvényesítését nyelvi tervezésnek nevezzük . A nyelvtervezés és a nyelvpolitika fogalmai szorosan összefonódnak . Nyelvtervezésre van szükség azokban a helyzetekben , amikor egy többnyelvű államban élő valamely társadalmi csoport úgy érzi , hogy társadalmi problémái a nyelvvel kapcsolatosak . A nyelvi tervezés legismertebb modelljeként azas Haugen-féle modellt említhetjük , amely a nyelvi tervezést két fő részre bontja , státusztervezésre és korpusztervezésre . Státusztervezésnek nevezzük mindazoknak a politikai döntéseknek az összességét , amik a nyelvet , nyelvhasználatot és a nyelvhasználók jogait érintik . Korpusztervezésnek a nyelv anyagával való munkát nevezzük , egy nyelv helyesírásának , modernizálásának megtervezését , a szaknyelvek ápolását stb . Nyelvpolitika az Európai Unióban Az Európai Unió nyelvpolitikája a sokszínűség megőrzését , azaz a pluralista ideológiát hirdeti , melynek lényege , hogy azonos mértékben biztosítja több nyelvi csoportnak a nyelvük megtartásához és használatához való jogot . Ezzel áll szemben a nemzetállamok asszimilációs politikája , amely a nem domináns nyelvek beszélőitől elvárja a domináns nyelv teljes értékű használatát . A pluralista ideológia szellemében az Európai Unió a tagországok mindegyikének nyelvét azonos értékűként kezeli , valamint rögzíti , hogy a tagországok állampolgárai országuk hivatalos nyelvén fordulhatnak az Unio hivatalaihoz , és a választ is az adott nyelven jogosultak kérni . Felmerülhet a kérdés , hogy az Európai Unió ezen nyelvpolitikája valóban helyes-e , vagy hasonlítható inkább a bábeli zűrzavarhoz ? Az Európai Uniónakhivatalos nyelve van , eznyelvi kombinációban jelent fordítást és tolmácsolást . Az Európai Unió üzemelteti a világ legnagyobb fordítószolgálatát , ami egyben hatalmas költséget is jelent . A törvényeket és rendeleteket angolul és franciául szövegezik meg , majd ezeket fordítják tovább a többi nyelvre . Ez nem csak költséges megoldás , de ez a fajta úgynevezett staféta módszer fokozottan rejti magában a hibalehetőségeket is . Konklúziónak elmondható , hogy az Európai Unió nyelvpolitikája , a sokszínűségre és egyenlőségre való törekvés szemben áll az észszerűség és hatékonyság elveivel . Lassan az Unió sem kerülheti el az angol nyelvi globalizációt és az angol nyelv dominanciáját . A pluralista ideológia ellenére dominál a tagországok kommunikációjában az angol , valamint egyre nagyobb szerepet kap az uniós adminisztrációban is . Korábbi felmérések is azt igazolják , hogy a tagállamok lakosságának jelentős része támogatná , hogy az Unió hivatalainak egyetlen hivatalos nyelve legyen . Azonban senki nem meri megváltoztatni az alapelvet . A határon túli magyarok nyelvi helyzete Az első világháború után , a trianoni béke ismert eredményeképpen új országhatárok kerültek meghúzásra , melynek következtében a Kárpát-medence magyarságának körülbelül egy harmada került az új határokon túlra , és került a szomszédos hét államok egyikében kisebbségbe . A mai becslések szerint nagyjából2 millió magyar él a határokon túl . A kisebbségi jogok érvényesíthetősége a kisebbségek részarányától függ . A magyar nyelv kisebbségi nyelvként a beszédhelyzeteket és a funkciókört tekintve is korlátozott . A közéleti-szakmai kommunikációban a helyét átveszi az államnyelv , a szépirodalom és publicisztika csak szűkebb réteget fog át , az anyanyelvi nyelvhasználat színtereként megmarad a család . A magyarokkal szembeni nyelvpolitika időben és térben változó , mára azt mondhatjuk , hogy a körülöttünk lévő országok megengedők a magyarral mint kisebbségi nyelvvel szemben . A történelem folyamán elmondható , hogy ott asszimilálódtak a magyarok a legsikeresebben , ahol nem tiltották számukra a nyelvhasználatot . A legnagyobb számú magyar kisebbség Erdélyben és Partiumban él , csaknem5 millióan vannak . A magyar állam hatékonyan támogatja a romániai magyarokat , Romániában vannak magyar nyelvű iskolák , középiskolák , szakiskolák , de egyetemen is tanulhatnak magyarul a romániai magyar fiatalok . A határainkon túl élő magyarok körében elmondható , hogy mára megfelelően kialakult a kétnyelvűség , a fiatalok szinte kivétel nélkül beszélik az államnyelveket . Emellett a többség őrzi az anyanyelvét , így kialakulhattak a különböző országokban a magyar nyelv állami változatai . A körülöttünk lévő országok ugyanolyan megengedő nyelvpolitikát folytatnak a magyarokkal szemben , mint Magyarország a saját kisebbségeivel . A gondot sokkal inkább az okozza , hogy a törvényben rögzített jogok a való életben nehezen tudnak megvalósulni . Részben a nyelvi kisebbségek azok , akik nincsenek tisztában saját jogaikkal , másrészt pedig sok helyen nem adottak a körülmények a törvényben leírtak megvalósításához . Források Juhász Dezső szerk . Kérdések és válaszok a nyelvtudományban . Jelen , múlt , jövő . Válogatás Kiss Jenő tanulmányaiból. kötet . ELTE Eötvös Kiadó . Budapest . Kugler Nóra-Tolcsvai Nagy Gábor Nyelvi fogalmak kisszótára A-Zs . Korona KIadó . Budapest . Ortutay Katalin Nyelvi jogok . In: Balázs Géza szerk . Nyelvészetről mindenkinek . Inter . Budapest . Ortutay Katalin Nyelvi tervezés , nyelvpolitika . In: Balázs Géza szerk . Nyelvészetről mindenkinek . Inter . Budapest . Sándor Klára Nyelvtervezés , nyelvpolitika , nyelvművelés . In Kiefer Ferenc szerk . Magyar nyelv . Akadémiai Kiadó . Budapest . Simigné Fenyő Sarolta Bevezetés az alkalmazott nyelvészetbe . Miskolci Egyetem Bölcsészettudományi Kar . Miskolc . Wardhaugh , Ronald Szociolingvisztika . Osiris-Századvég . Budapest . Nyelvi jogok Nyelvek