Haloferax larsenii
A Haloferax larsenii a Halobacteriaceae családba tartozó archea faj. Az archeák – ősbaktériumok – egysejtű, sejtmag nélküli prokarióta szervezetek. Gram-negatív, aerob, neuotrofil, extrém halofil (sókedvelő) Archaea. Helge Larsenről nevezték el, aki úttörő kutatásokat végzett a halofilek területén.

Felfedezése
Kína Csöcsiang tartományában izolálták, felfedezői három törzsét izolálták. Felfedezésekor a Haloferax nemzetség következő fajai voltak ismertek: Haloferax volcanii, Hfx. mediterranei, Hfx. denitrificans, Hfx. gibbonsii, Hfx. alexandrinus, Hfx. lucentense, és Hfx. sulfurifontis. Azóta a Hfx. prahovense, Hfx. elongans, és a Hfx. mucosum fajokat fedezték fel így a nemnek ma tizenegy faja van.

Törzsfejlődés

Leírása
A legtöbb Haloferax fajhoz hasonlóan extrém sós környezetben izolálták, ami iszap és sós víz keverékéből állt. Három törzset izoláltak amiknek 99.8-100%-ben megegyezik a 16S rRNS gén szekvenciáik. A Haloferax larsenii törzs klaszter 96.4-97,4% hasonlóságot mutat a közeli ismert Haloferax fajokéval.

A sejtjei extrém pleomorfak és szabálytalan alakúak. Átmérője: 0.8-1.5 µm. Sejtjei mozgékonyságát feljegyezték, de ostort nem figyeltek meg elektronmikroszkóppal. A jelentősebb poláros lipidjei a C20C20 származékai: foszfatidilglicerin, foszfatidilglicerin-foszfát-metil-észter, diglikozil-glicerin-diéter és szulfatált diglikozil-diéter. A ZJ206T törzsének a DNS-nek a G-C pár tartalma  62.2±0.8 mol%.

Komplex agaragar közegben növesztett telepei narancsvörös színűek, simák, kör alakúak és 1–2 mm átmérőjűek. A telepei képesek növekedni 1.0-4.8 M NaCl koncentráció mellett, optimális növekedés 2,2-3,4 M között van. De a telített nátrium-klorid gátolja a növekedését folyékony közegben. Optimális pH 6.5-7.0, az optimális hőmérséklet pedig 42-45oC a növekedéséhez. Anaerob növekedésekor nitrátot nitritté redukálhat miközben gáz keletkezik.

A következő szubsztrátok támogatják a növekedését: glükóz, glicerin, mannóz, keményítő, maltóz, szacharóz, glutamát, alanin, ornitin, fumarát, malát, piruvát, szukcinát, és laktát. A növekedés nem hosszantartó arabinózon, laktózon, manniton, ramnózon, szorbiton, galaktóz, ribózon, xilózon, argininen, lizinen, aszpartáton, glicinen, acetáton, propionáton, és citráton.

A következő anyagokra érzékeny: novobiocin, bacitracint, anizomicin, afidikoiin, és rifampicin. A következő anyagokra nem érzékeny: ampicillin, penicillin, kloramfenikol, eritromicin, neomicin, nalidixsav, nisztatin, tetraciklin, sztreptomicin, és kanamicin.

Továbbá képes indolt előállítani, hidrolizálni a zselatint, és a keményítőt, savat termelni glicerinből, maltózból, glükózból, fruktózból, és szacharózból, és előállítani hidrogén-szulfidot tioszulfátból.

Források

Archeák
A Haloferax larsenii a Halobacteriaceae családba tartozó archea faj. Az archeák – ősbaktériumok – egysejtű , sejtmag nélküli prokarióta szervezetek . Gram-negatív , aerob , neuotrofil , extrém halofil ( sókedvelő ) Archaea . Helge Larsenről nevezték el , aki úttörő kutatásokat végzett a halofilek területén . Felfedezése Kína Csöcsiang tartományában izolálták , felfedezői három törzsét izolálták . Felfedezésekor a Haloferax nemzetség következő fajai voltak ismertek : Haloferax volcanii , Hfx. mediterranei , Hfx. denitrificans , Hfx. gibbonsii , Hfx. alexandrinus , Hfx. lucentense , és Hfx. sulfurifontis . Azóta a Hfx . prahovense , Hfx. elongans , és a Hfx. mucosum fajokat fedezték fel így a nemnek ma tizenegy faja van . Törzsfejlődés Leírása A legtöbb Haloferax fajhoz hasonlóan extrém sós környezetben izolálták , ami iszap és sós víz keverékéből állt . Három törzset izoláltak amiknek8-100%-ben megegyezik a rRNS gén szekvenciáik . A Haloferax larsenii törzs klaszter4-97,4 % hasonlóságot mutat a közeli ismert Haloferax fajokéval . A sejtjei extrém pleomorfak és szabálytalan alakúak . Átmérője : 8-1.5 µm . Sejtjei mozgékonyságát feljegyezték , de ostort nem figyeltek meg elektronmikroszkóppal . A jelentősebb poláros lipidjei a C20C20 származékai : foszfatidilglicerin , foszfatidilglicerin-foszfát-metil-észter , diglikozil-glicerin-diéter és szulfatált diglikozil-diéter . A ZJ206T törzsének a DNS-nek a G-C pár tartalma 2±0.8 mol % . Komplex agaragar közegben növesztett telepei narancsvörös színűek , simák , kör alakúak és2 mm átmérőjűek . A telepei képesek növekedni0-4.8 M NaCl koncentráció mellett , optimális növekedés2-3,4 M között van . De a telített nátrium-klorid gátolja a növekedését folyékony közegben . Optimális pH5-7.0 , az optimális hőmérséklet pedigC a növekedéséhez . Anaerob növekedésekor nitrátot nitritté redukálhat miközben gáz keletkezik . A következő szubsztrátok támogatják a növekedését : glükóz , glicerin , mannóz , keményítő , maltóz , szacharóz , glutamát , alanin , ornitin , fumarát , malát , piruvát , szukcinát , és laktát . A növekedés nem hosszantartó arabinózon , laktózon , manniton , ramnózon , szorbiton , galaktóz , ribózon , xilózon , argininen , lizinen , aszpartáton , glicinen , acetáton , propionáton , és citráton . A következő anyagokra érzékeny : novobiocin , bacitracint , anizomicin , afidikoiin , és rifampicin . A következő anyagokra nem érzékeny : ampicillin , penicillin , kloramfenikol , eritromicin , neomicin , nalidixsav , nisztatin , tetraciklin , sztreptomicin , és kanamicin . Továbbá képes indolt előállítani , hidrolizálni a zselatint , és a keményítőt , savat termelni glicerinből , maltózból , glükózból , fruktózból , és szacharózból , és előállítani hidrogén-szulfidot tioszulfátból . Források Archeák