Chilei szardínia
A chilei szardínia (Sardinops sagax) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának heringalakúak (Clupeiformes) rendjébe, ezen belül a heringfélék (Clupeidae) családjába tartozó faj.

Nemének egyetlen faja.

Előfordulása 
A chilei szardínia előfordulási területe az Indiai- és a Csendes-óceánokban van. Dél-Afrikától kezdve egészen a Csendes-óceán keleti partjáig sokfelé megtalálható. A genetikai vizsgálatok szerint ez a halfaj öt vonalra oszlik fel: ocellatus (Afrika déli részén), neopilchardus (Ausztrália), sagax (Chile), caeruleus (Kalifornia) és melanostictus (Japán).

Megjelenése 
Ez a hal általában 20 centiméter hosszú, de akár 39,5 centiméteresre is megnőhet. 9 centiméteresen már felnőttnek számít. A legnehezebb kifogott példány 486 grammot nyomott. A hátúszóján 13-21 sugár, míg a farok alatti úszóján 12-23 sugár ül. 48-54 csigolyája van. Teste hosszúkás és hengerszerű. Háti része kékeszöld, az oldalai fehérek. Az oldalvonalak mentén apró, sötét pontokból 1-3 sáv húzódik.

Életmódja 
Szubtrópusi, nyílt tengeri halfaj, amely azonban a partok közelségét sem veti meg, továbbá akár 200 méter mélyre is leúszik. Évszakonkénti vándorlásokat tesz meg; nyáron a 16-23 °C-fokos hőmérsékletet vizeket keresi fel, míg télen a 10-18 °C-fokos vizekben tartózkodik. Ez a vándorlás főleg Kalifornia vizeiben figyelhető meg. Minél idősebb a hal, annál messzebbre vándorol. Tápláléka főleg planktoni rákokból áll. Az ivadék evezőlábú rákokkal (Copepoda) táplálkozik, míg a felnőtt példány áttér a fitoplankton fogyasztására. A sötétcápa (Carcharhinus obscurus) az egyik legfőbb természetes ellensége.

Legfeljebb 25 évig él.

Szaporodása 
A Kaliforniai-öbölben egyévesen is ívik; máshol csak a második életévétől teszi ezt. Ausztrália déli vizeiben tavasszal és nyáron, míg ugyanez kontinens északi részé nyáron és ősszel ívik ez a heringféle. A korábbi feltételezések szerint az ivarérett chilei szardínia évente egyszer-kétszer ívik, de a rokonait tanulmányozva, a halbiológusok úgy gondolják, hogy évente többször is ívhat. Az ikrák számát a nőstény mérete határozza meg; míg egy 13 centiméteres példány 10 ezer ikrát rak le, addig egy 18 centiméteres nőstény akár 45 ikrát is rakhat.

Felhasználása 
A chilei szardínia nevű halat ipari mértékben halásszák, de kis mérete miatt főleg csaliként hasznosítják. Frissen, fagyasztva vagy halkonzervként árulják. Sütve, főzve ehető.

Képek

Források 
Sardinops sagax (Jenyns, 1842) FishBase
Sardinops FishBase
Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. Rome: FAO.

Heringfélék
Halfajok
A Csendes-óceán halai
Az Indiai-óceán halai
Monotipikus taxonok
A chilei szardínia ( Sardinops sagax ) a sugarasúszójú halak ( Actinopterygii ) osztályának heringalakúak ( Clupeiformes ) rendjébe , ezen belül a heringfélék ( Clupeidae ) családjába tartozó faj. Nemének egyetlen faja . Előfordulása A chilei szardínia előfordulási területe az Indiai- és a Csendes-óceánokban van . Dél-Afrikától kezdve egészen a Csendes-óceán keleti partjáig sokfelé megtalálható . A genetikai vizsgálatok szerint ez a halfaj öt vonalra oszlik fel : ocellatus ( Afrika déli részén ) , neopilchardus ( Ausztrália ) , sagax ( Chile ) , caeruleus ( Kalifornia ) és melanostictus ( Japán ) . Megjelenése Ez a hal általábancentiméter hosszú , de akár5 centiméteresre is megnőhet.centiméteresen már felnőttnek számít . A legnehezebb kifogott példánygrammot nyomott . A hátúszójánsugár , míg a farok alatti úszójánsugár ül.csigolyája van . Teste hosszúkás és hengerszerű . Háti része kékeszöld , az oldalai fehérek . Az oldalvonalak mentén apró , sötét pontokbólsáv húzódik . Életmódja Szubtrópusi , nyílt tengeri halfaj , amely azonban a partok közelségét sem veti meg , továbbá akárméter mélyre is leúszik . Évszakonkénti vándorlásokat tesz meg ; nyáron a°C-fokos hőmérsékletet vizeket keresi fel , míg télen a°C-fokos vizekben tartózkodik . Ez a vándorlás főleg Kalifornia vizeiben figyelhető meg . Minél idősebb a hal , annál messzebbre vándorol . Tápláléka főleg planktoni rákokból áll . Az ivadék evezőlábú rákokkal ( Copepoda ) táplálkozik , míg a felnőtt példány áttér a fitoplankton fogyasztására . A sötétcápa ( Carcharhinus obscurus ) az egyik legfőbb természetes ellensége . Legfeljebbévig él . Szaporodása A Kaliforniai-öbölben egyévesen is ívik ; máshol csak a második életévétől teszi ezt . Ausztrália déli vizeiben tavasszal és nyáron , míg ugyanez kontinens északi részé nyáron és ősszel ívik ez a heringféle . A korábbi feltételezések szerint az ivarérett chilei szardínia évente egyszer-kétszer ívik , de a rokonait tanulmányozva , a halbiológusok úgy gondolják , hogy évente többször is ívhat . Az ikrák számát a nőstény mérete határozza meg ; míg egycentiméteres példányezer ikrát rak le , addig egycentiméteres nőstény akárikrát is rakhat . Felhasználása A chilei szardínia nevű halat ipari mértékben halásszák , de kis mérete miatt főleg csaliként hasznosítják . Frissen , fagyasztva vagy halkonzervként árulják . Sütve , főzve ehető . Képek Források Sardinops sagax ( Jenyns,FishBase Sardinops FishBase Whitehead , P.J.P . , FAO Species Catalogue . Vol . Clupeoid fishes of the world ( suborder Clupeioidei ) . An annotated and illustrated catalogue of the herrings , sardines , pilchards , sprats , shads , anchovies and wolf-herrings . FAO Fish. Synop.7/1) : 1-303. Rome : FAO. Heringfélék Halfajok A Csendes-óceán halai Az Indiai-óceán halai Monotipikus taxonok