Er ja
Az  a ma ismert legrégebbi kínai szótár, enciklopédia egyfajta tezaurusz, amelyet ismeretlen szerző vagy szerzők állítottak össze vélhetően valamikor az i. e. 3. században. A filológiai kutatások felbecsülhetetlen értékű segédkönyve és forrása, amelyhez később több kommentár is született, valamint a mintájára több hasonló művet is összeállítottak.

Címének jelentése
A kínai tudósok az mű címének első tagját, az er 爾 írásjegyet, melynek elsődleges jelentése: 'te', 'Ön' úgy értelmezik, hogy a hasonló hangzása, homofóniája miatt helyettesíti az er 邇, 'közel', 'közelében', 'megközelítés' jelentésű írásjegyet. A cím második tagja, a  雅 írásjegy olyan jelentésekkel rendelkezik, mint például: 'megfelelő', 'illendő', 'kifinomult' és 'elegáns'. W. South Coblin szerint: „A cím valami olyasféle értelmezése, mint például 'közeledni ahhoz, ami helyes, megfelelő, kifinomult' ma már széles körben elfogadott.” James Legge (1815–1897) fordításaiban „Az irodalmi magyarázó” (The Literary Expositor) és „Kész kiigazítás” (A Ready Rectifier).

Szerzője, keletkezése
A mű szerzője ismeretlen, bár a hagyomány a -házbéli hercegnek, nak, Konfuciusznak vagy az ő tanítványainak tulajdonítja. A Han-kortól kezdve a klasszikus szövegek hiteles és mérvadó lexikográfiai útmutatójának tekintették, a -dinasztia idején pedig hivatalosan is a legnagyobb megbecsülésnek örvendő tizenhárom konfuciánus klasszikus mű sorába emelték. Ezzel együtt Karlgren szerint az  nem keletkezhetett régebben, mint az i. e. 3. század.

Kommentárok
Az  legismertebb kommentárja, az  (《爾雅注》)  (276–324) nevéhez köthető. Az Északi -dinasztia idején élt  (931–1010) elkészítette a tizenhárom konfuciánus klasszikus mű kommentárját, köztük az ét is  (《爾雅疏》) címen. A mandzsu Csing-dinasztia idején további három kommentár is született a műhöz:

  (馬國翰; 1794–1857):  (《爾雅古注》)
  (邵晉涵; 1743–1796):  (《爾雅正義》)
  (郝懿行; 1757–1825):  (《爾雅義疏》)

Tartalma, szerkezete
Az t általában úgy határozzák meg, hogy a ma ismert legrégebbi kínai szótár, szinonimaszótár, enciklopédia, egyfajta tezaurusz. Karlgren úgy jellemzi, hogy mű „nem egy szótár in abstracto, hanem régi szövegekből kiemelt konkrét idézetek glosszáriuma”. A teljes könyv 2 094 tételben mintegy 4 300 szó magyarázatát tartalmazza, összesen 13 113 írásjegy terjedelemben.

A kínai írásjegyek struktúráját először majd csak  (許慎; kb. 58-147) írja le i. sz. 100-ban. Etimológiai szótárában, a ben fekteti le az alapjait, a kínai írásjegyek szemantikai gyökök, radikálisok alapján történő rendszerezésének és kereshetőségének, így a korábbi művek a fogalmi azonosság sajátos értelmezése szerint csoportosították, osztályozták a feldolgozandó szavakat, fogalmakat, kifejezéseket.

Alighanem az  ismeretlen összeállítója volt az első, aki arra vállalkozott, hogy az addig született művek alapján összegzi korának tudásanyagát. A hagyományos kínai gondolkozásra mindig is jellemző volt a „kategóriák” keresése és azok rendszerbe foglalása. Az enciklopédiákat hagyományosan ezért is nevezték később „osztályozókönyveknek” ( 類書).

Mind a 19 fejezet címének első tagja a  (釋), melynek jelentése 'megmagyarázni', 'tisztázni', ezt követően pedig a nagyobb fogalmi egységek, szemantikai kategóriák következnek, amelyek olykor jelentősen eltérhetnek a ma logikusnak tartott osztályozási rendszerektől:

Hatása
Az  inspirálóan hatott a későbbi korok lexikográfusaira, így a történelem során több mint egy tucat olyan gyűjtemény született, amelyeknek a célja  bővítése, kiegészítése, frissítése, aktualizálása volt, vagy egyszerűen csak annak összeállítási, szerkesztési elveit vette alapul. Ezen művek legtöbbje még a címében is utal valamiképpen a nagy elődre. Az  inspirálta későbbi művek közül mindenképpen említésre méltó Konfuciusz egyik leszármazottjának, a Han-dinasztia idején élt és alkotott  (孔鮒; kb. i. e. 264-208)  (《小爾雅》), „Kis ”, az i. sz. 3. századi  (張揖) által szerkesztett  (《廣雅》), a „Kibővített [Er] ”, amelyet később  (《博雅》) néven is számon tartottak, a -dinasztia idején élt  (陸佃; 1042–1102) ja (《埤雅》), a „Kiegészített [Er] ”-ja, vagy az ugyancsak a -kori  (羅願; 1136-1184)  (《爾雅翼》), vagyis az „ szárnyai” című műve.

Jegyzetek

Források 

  W. South Coblin. Erh ya. In Michael Loewe (szerk.). Early Chinese Texts: A Bibliographical Guide. The Society for the Study of Early China and the Institute of East Asian Studies, University of California. pp. 94–99. 
  Karlgren, Bernhard. "The Early History of the Chou Li and Tso Chuan Texts". Bulletin of the Museum of Far Eastern Antiquities 3: 1–59.

Külső hivatkozás

Ókori kínai szótárak, lexikonok
Konfuciánus könyvek
Az a ma ismert legrégebbi kínai szótár , enciklopédia egyfajta tezaurusz , amelyet ismeretlen szerző vagy szerzők állítottak össze vélhetően valamikor az i . e. században . A filológiai kutatások felbecsülhetetlen értékű segédkönyve és forrása , amelyhez később több kommentár is született , valamint a mintájára több hasonló művet is összeállítottak . Címének jelentése A kínai tudósok az mű címének első tagját , az er 爾 írásjegyet , melynek elsődleges jelentése : 'te' , 'Ön' úgy értelmezik , hogy a hasonló hangzása , homofóniája miatt helyettesíti az er 邇 , 'közel' , 'közelében' , 'megközelítés' jelentésű írásjegyet . A cím második tagja , a 雅 írásjegy olyan jelentésekkel rendelkezik , mint például : 'megfelelő' , 'illendő' , 'kifinomult' és 'elegáns' . W. South Coblin szerint : „ A cím valami olyasféle értelmezése , mint például 'közeledni ahhoz , ami helyes , megfelelő , kifinomult' ma már széles körben elfogadott.” James Legge1897 ) fordításaiban „ Az irodalmi magyarázó” ( The Literary Expositor ) és „ Kész kiigazítás” ( A Ready Rectifier ) . Szerzője , keletkezése A mű szerzője ismeretlen , bár a hagyomány a -házbéli hercegnek , nak , Konfuciusznak vagy az ő tanítványainak tulajdonítja . A Han-kortól kezdve a klasszikus szövegek hiteles és mérvadó lexikográfiai útmutatójának tekintették , a -dinasztia idején pedig hivatalosan is a legnagyobb megbecsülésnek örvendő tizenhárom konfuciánus klasszikus mű sorába emelték . Ezzel együtt Karlgren szerint az nem keletkezhetett régebben , mint az i . e. század . Kommentárok Az legismertebb kommentárja , az ( 《 爾雅注 》 ) 324 ) nevéhez köthető . Az Északi -dinasztia idején élt 1010 ) elkészítette a tizenhárom konfuciánus klasszikus mű kommentárját , köztük az ét is ( 《 爾雅疏 》 ) címen . A mandzsu Csing-dinasztia idején további három kommentár is született a műhöz : ( 馬國翰;1857 ) : ( 《 爾雅古注 》 ) ( 邵晉涵;1796 ) : ( 《 爾雅正義 》 ) ( 郝懿行;1825 ) : ( 《 爾雅義疏 》 ) Tartalma , szerkezete Az t általában úgy határozzák meg , hogy a ma ismert legrégebbi kínai szótár , szinonimaszótár , enciklopédia , egyfajta tezaurusz . Karlgren úgy jellemzi , hogy mű „ nem egy szótár in abstracto , hanem régi szövegekből kiemelt konkrét idézetek glosszáriuma” . A teljes könyv094 tételben mintegy300 szó magyarázatát tartalmazza , összesen113 írásjegy terjedelemben . A kínai írásjegyek struktúráját először majd csak ( 許慎 ; kb.írja le i. sz.ban . Etimológiai szótárában , a ben fekteti le az alapjait , a kínai írásjegyek szemantikai gyökök , radikálisok alapján történő rendszerezésének és kereshetőségének , így a korábbi művek a fogalmi azonosság sajátos értelmezése szerint csoportosították , osztályozták a feldolgozandó szavakat , fogalmakat , kifejezéseket . Alighanem az ismeretlen összeállítója volt az első , aki arra vállalkozott , hogy az addig született művek alapján összegzi korának tudásanyagát . A hagyományos kínai gondolkozásra mindig is jellemző volt a „ kategóriák” keresése és azok rendszerbe foglalása . Az enciklopédiákat hagyományosan ezért is nevezték később „ osztályozókönyveknek” ( 類書) . Mind afejezet címének első tagja a ( 釋 ) , melynek jelentése 'megmagyarázni' , 'tisztázni' , ezt követően pedig a nagyobb fogalmi egységek , szemantikai kategóriák következnek , amelyek olykor jelentősen eltérhetnek a ma logikusnak tartott osztályozási rendszerektől : Hatása Az inspirálóan hatott a későbbi korok lexikográfusaira , így a történelem során több mint egy tucat olyan gyűjtemény született , amelyeknek a célja bővítése , kiegészítése , frissítése , aktualizálása volt , vagy egyszerűen csak annak összeállítási , szerkesztési elveit vette alapul . Ezen művek legtöbbje még a címében is utal valamiképpen a nagy elődre . Az inspirálta későbbi művek közül mindenképpen említésre méltó Konfuciusz egyik leszármazottjának , a Han-dinasztia idején élt és alkotott ( 孔鮒 ; kb. i. e . ( 《 小爾雅 》 ) , „ Kis ” , az i. sz. századi ( 張揖 ) által szerkesztett ( 《 廣雅 》 ) , a „ Kibővített [ Er ] ” , amelyet később ( 《 博雅 》 ) néven is számon tartottak , a -dinasztia idején élt ( 陸佃;1102 ) ja ( 《 埤雅 》 ) , a „ Kiegészített [ Er ] ”-ja , vagy az ugyancsak a -kori ( 羅願 ; ( 《 爾雅翼 》 ) , vagyis az „ szárnyai” című műve . Jegyzetek Források W. South Coblin . Erh ya . In Michael Loewe ( szerk. ) . Early Chinese Texts : A Bibliographical Guide . The Society for the Study of Early China and the Institute of East Asian Studies , University of California . pp. 94–99. Karlgren , Bernhard . " The Early History of the Chou Li and Tso Chuan Texts" . Bulletin of the Museum of Far Eastern Antiquities59. Külső hivatkozás Ókori kínai szótárak , lexikonok Konfuciánus könyvek