Rátkai Sándor
Rátkai Sándor (Szeged, 1914. január 28. – Szeged, 2011. március 8.) népi iparművész, a kézzel varrott, kifordított szegedi papucs neves mestere.

Élete
Rátkai Sándor 1914. január 28-án Szegeden született, iparos-kereskedő családban. Alig volt 12 éves, amikor elkezdte tanulni a papucsos mesterséget. Első műhelye 1934–1956 között a mai Royal helyén állt a Kölcsey utcában, innen a Dóm térre költözött, ahonnan 1966-ban, a Somogyi-könyvtár építése miatt kiköltöztették üzletéből, ezért minden holmijával együtt a saját családi házába költözött át. A szegedikum-ként számon tartott török eredetű lábbelit a mester hagyományos módon készítette: varrta, szögelte, melyeknek bársonyfejére a virágokat felesége hímezte. Szegedikum-ként számon tartott papucsainak  hírnevét 90. születésnapjáig maga ápolta. A nagy hírű papucskészítő mester keze alól  - becslések szerint - élete során több mint  szegedi papucs került ki.

Életéről mesélve ekképpen emlékezett:

Az először 11 éves korában kosárfonónak készülő Rátkai Sándor végül 12 évesen a papucsos mesterséget választotta. Nagy Sándor műhelyében tanulta ki a szakmát, melyből 1943-ban tett mestervizsgát. Szegeden, a Kölcsei utcában kibérelt műhelyét a háború után nyitotta meg, ahol 25 évig dolgozott, majd innen a Dóm térre, s később műhelyével családi házukba költözött, és a továbbiakban itt, a háza előszobájában berendezett műhelyben folytatta a papucsos mesterséget, utolsó éveit leszámítva napi két pár papucsot is elkészített.

Szegeden, felsővárosi otthonában, életének 98. évében, 2011 március 8-án érte a halál.

Életműve, a szegedi papucs 2004 óta védett.

A szegedi papucs története 
Maga a papucs szó oszmán-török eredetű, amely a török hódoltság alatt, a 16. század második felében bukkant fel a magyar nyelvben, de előfordul egy helyi, szegedi a Hóbiárt basáról szóló népmondában is, mely szerint a szegedi menyecskék a "körülöttük legyeskedő" basát papucsuk sarkával verték meg.

A papucs használata az 1879-es nagy árvíz után kezdett divatba jönni, mikor az addig sáros utak kikövezése megkezdődött, és az addig jobbára csizmát miegymást viselő asszonynépnél az olcsó, mutatós lábbeli a városias életmód részévé kezdett válni.

A papucskészítés második fellendülése a két világháború közötti időszakra nyúlik vissza, mikor a polgári, városi lakosság kezdte használni otthoni viseletként az olcsó, mutatós lábbelit.

leírása
A többnyire piros bársonyból készült szegedi papucs jellemzője a többnyire kézzel készült hímzés: mezei virágok, pipacs, nefelejcs, gyöngyvirág, kalászok díszítik.

Az idős mester a szegedi múzeumnak 2001-ben 23 pár papucsból álló mintakollekciót adományozott, melyben megtalálható volt minden olyan papucs, amit 1930-óta készített.

2003. év végén hozták létre a Rátkai Sándor Közhasznú Alapítványt a kulturális örökség védelmére, a papucsos mesterség oktatására, egy belvárosi műhely és múzeum kialakítására.

Források
Elhunyt Rátkai Sándor, Delmagyar.hu, 2011. március 8.
100 éve született Rátkai Sándor - Az utolsó szegedi papucsos, SzegediLap.hu, 2014. január
Júliustól nincs több szegedi papucs , Delmagyar.hu, 2015. június 27.

Magyar iparművészek
Szegediek
1914-ben született személyek
2011-ben elhunyt személyek
Rátkai Sándor ( Szeged , január – Szeged , március ) népi iparművész , a kézzel varrott , kifordított szegedi papucs neves mestere . Élete Rátkai Sándor januárán Szegeden született , iparos-kereskedő családban . Alig voltéves , amikor elkezdte tanulni a papucsos mesterséget . Első műhelye1956 között a mai Royal helyén állt a Kölcsey utcában , innen a Dóm térre költözött , ahonnanban , a Somogyi-könyvtár építése miatt kiköltöztették üzletéből , ezért minden holmijával együtt a saját családi házába költözött át . A szegedikum-ként számon tartott török eredetű lábbelit a mester hagyományos módon készítette : varrta , szögelte , melyeknek bársonyfejére a virágokat felesége hímezte . Szegedikum-ként számon tartott papucsainak hírnevét születésnapjáig maga ápolta . A nagy hírű papucskészítő mester keze alól - becslések szerint - élete során több mint szegedi papucs került ki . Életéről mesélve ekképpen emlékezett : Az előszöréves korában kosárfonónak készülő Rátkai Sándor végülévesen a papucsos mesterséget választotta . Nagy Sándor műhelyében tanulta ki a szakmát , melybőlban tett mestervizsgát . Szegeden , a Kölcsei utcában kibérelt műhelyét a háború után nyitotta meg , aholévig dolgozott , majd innen a Dóm térre , s később műhelyével családi házukba költözött , és a továbbiakban itt , a háza előszobájában berendezett műhelyben folytatta a papucsos mesterséget , utolsó éveit leszámítva napi két pár papucsot is elkészített . Szegeden , felsővárosi otthonában , életének évében, márciusán érte a halál . Életműve , a szegedi papucsóta védett . A szegedi papucs története Maga a papucs szó oszmán-török eredetű , amely a török hódoltság alatt , a század második felében bukkant fel a magyar nyelvben , de előfordul egy helyi , szegedi a Hóbiárt basáról szóló népmondában is , mely szerint a szegedi menyecskék a " körülöttük legyeskedő " basát papucsuk sarkával verték meg . A papucs használata azes nagy árvíz után kezdett divatba jönni , mikor az addig sáros utak kikövezése megkezdődött , és az addig jobbára csizmát miegymást viselő asszonynépnél az olcsó , mutatós lábbeli a városias életmód részévé kezdett válni . A papucskészítés második fellendülése a két világháború közötti időszakra nyúlik vissza , mikor a polgári , városi lakosság kezdte használni otthoni viseletként az olcsó , mutatós lábbelit. leírása A többnyire piros bársonyból készült szegedi papucs jellemzője a többnyire kézzel készült hímzés : mezei virágok , pipacs , nefelejcs , gyöngyvirág , kalászok díszítik . Az idős mester a szegedi múzeumnakbenpár papucsból álló mintakollekciót adományozott , melyben megtalálható volt minden olyan papucs , amitóta készített . 2003. év végén hozták létre a Rátkai Sándor Közhasznú Alapítványt a kulturális örökség védelmére , a papucsos mesterség oktatására , egy belvárosi műhely és múzeum kialakítására . Források Elhunyt Rátkai Sándor , Delmagyar.hu , március 100 éve született Rátkai Sándor - Az utolsó szegedi papucsos , SzegediLap.hu , január Júliustól nincs több szegedi papucs , Delmagyar.hu , június Magyar iparművészek Szegediek 1914-ben született személyek 2011-ben elhunyt személyek