Bábafalva (Horvátország)
Bábafalva () falu Horvátországban, Vukovár-Szerém megyében. Közigazgatásilag Újlak község része.

Fekvése
A Nyugat-Szerémségben, Újlaktól légvonalban 9, közúton 11 km-re délnyugatra, a Duna fölötti löszhátság egyik völgyében fekszik, a jelenlegi szerb-horvát határ közelében.

Története
A régészeti leletek tanúsága szerint területe már az őskor óta folyamatosan lakott. Az itteni neolitikumi település az 1870-es évek óta ismert, amikor Mato Epner falusi tanár meglátogatta a települést a diákjaival, ahol anyagot gyűjtött és a leleteket elküldte Zágrábba, az akkori Nemzeti Múzeumba (ma Régészeti Múzeum). A falutól délre fekvő, a környezetéből 10 méterre kiemelkedő „Gradac” nevű lelőhelyen többször is végeztek régészeti feltárásokat. Az első szakszerű kutatást Dr. Josip Hoffiller végezte a település keleti lejtőjén 1911-ben, ám a feltárás volumene kisebb volt és tudomásunk szerint nem érték el a legrégebbi rétegeket. Utána a helyet prof. Robert Rudolf Schmidt, a híres német régész (a Tübingeni Egyetem tanára, a híres vučedoli galamb felfedezője) kutatta, aki a Vučedolban végzett ásatások után érkezett ide és saját kezdeti elképzelései ellenére több alkalommal is dolgozott a helyszínen a második világháború kitöréséig. Ezek során egy történelem előtti település maradványait tárták fel, mely a kőkorszaktól fogva az újkőkorszakon, a bronzkoron át a vaskorig lakott volt. A történelmi kultúrák közül a középső neolitikumi Sopot-kultúra és a vinča-tordosi kultúra, valamint a késő rézkori Baden-kultúra és vučedoli kultúra leletei, főként kerámiák kerültek itt elő. Rajtuk kívül találtak a kora középkorból, a 7. és 8. századból származó kerámiákat is, mely azt a feltevést látszik igazolni, hogy a települést a középkorig is folyamatosan lakták.

Egyike a térség legrégebbi településeinek: már a középkorban is említik a források mint Valkó vármegye egyik faluját. Első írásos említését az 1332 és 1335 között kelt pápai tizedjegyzékben találjuk „Baba”, „Baka”, „Baaba” alakban a marchiai főesperesség területén. Ez azt jelenti, hogy a településnek ekkor már temploma és plébániája volt. 1398-ben „Bakafalua” néven találjuk abban az oklevélben, melyben 1398-ban Zsigmond király mint a hűtlenséggel vádolt Kükeiek birtokát Atya várának tartozékaként Maróti János bánnak adta. 1404-ben a boszniai káptalannak Maróti Jánost más hűtlen nemesek birtokaiba beiktató oklevelében szerepel „Babafalva” néven. Ugyanebben a formában szerepel 1471-ben, 1481-ben és 1482-ben is. Az atyai erősséghez tartozott. A török idők előtt magyar lakosságú település volt, az elnéptelenedő faluba később délszlávok költöztek. Múltja az újlaki vár sorsában osztozott. A település 1526-ban került török kézre és csak 1691-ben szabadult fel végleg. A török kiűzése után a vukovári uradalom része lett, majd Boszniából katolikus sokácok érkeztek. 1736-tól a falu földesura a német Eltz család lett.

Az első katonai felmérés térképén „Babzka” néven található. Lipszky János 1808-ban Budán kiadott repertóriumában „Babszka” néven szerepel. Nagy Lajos 1829-ben kiadott művében „Babszka” néven 69 házzal, 368 katolikus vallású lakossal találjuk. A 19. század második felében az Eltz család hívására német, szlovák, magyar lakosság települt be a faluba.

A településnek 1857-ben 1090, 1910-ben 1642 lakosa volt. Szerém vármegye Sidi járásához tartozott. Az 1910-es népszámlálás adatai szerint lakosságának 65%-a horvát, 21%-a német, 7%-a szlovák, 3%-a szerb, 2%-a magyar, 1%-a szlovén anyanyelvű volt. A település az első világháború után az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később (1929-ben) Jugoszlávia része lett. 1941 és 1945 a Független Horvát Államhoz tartozott, majd a szocialista Jugoszlávia fennhatósága alá került. A második világháború végén a német lakosság nagy része elmenekült a partizánok elől. Az itt maradtakat a kommunista hatóságok kollektív háborús bűnösökké nyilvánították, minden vagyonuktól megfosztották és munkatáborba zárták. Az életben maradtakat később Németországba és Ausztriába telepítették ki. 1946-ban az ország más részeiről szállítottak ide teljesen elszegényedett horvát családokat, akik megkapták az elűzött németek házait. 1991-től a független Horvátország része. 1991-ben lakosságának 91%-a horvát, 2-2%-a szerb, szlovák és német nemzetiségű volt. 1991-ben a megszálló szerb csapatok elűzték a horvát lakosságot, akik csak hét év után térhettek vissza kifosztott házaikba. A falunak 2011-ben 928 lakosa volt.

Gazdaság 
A helyi gazdaság alapja ma hagyományosan a mezőgazdaság és az állattartás.

Lakossága

Nevezetességek
A középkori Boldogságos Szűz Mária-temploma nemcsak a történelmi Valkó megye, de az egész Délvidék egyik legrégebbi műemléke. Már a 13. században is állt, de egyes feltételezések szerint egyes részei akár Szent István korában épülhettek. A régi templom a településtől délre, 1-1,5 kilométerre lévő temetőben található. Egyhajós, román-gótikus épület. Eredetileg román stílusú volt, melyet kétszer is meghosszabbítottak gótikus stílusban nyugati irányban. A nyugati homlokzaton alakították ki a gótikus kapuzatot. A 18. század elején barokk stílusban építették át. A 19. század első felében sekrestyével és átriummal bővítették. 1855-ben a homlokzat fölé harangtornyot építettek.

Oktatás 
A településen az atyai általános iskola területi iskolája működik. Az iskola épületét a délszláv háború idején a jugoszláv katonai rendőrség használta. A háború után 2005-ben teljesen felújították.

Sport 
Az NK Hajduk Bapska labdarúgóklubot 1928-ban alapították. A csapat a megyei 2. ligában szerepel.

Jegyzetek

Források
 A település múltja és a templom története
A község kulturális értékei 
Az általános iskola honlapja

További információk 
Újlak város hivatalos oldala 
Újlak város turisztikai irodájának honlapja 

Vukovár-Szerém megye települései
Bábafalva ( ) falu Horvátországban , Vukovár-Szerém megyében . Közigazgatásilag Újlak község része . Fekvése A Nyugat-Szerémségben , Újlaktól légvonalban közútonkm-re délnyugatra , a Duna fölötti löszhátság egyik völgyében fekszik , a jelenlegi szerb-horvát határ közelében . Története A régészeti leletek tanúsága szerint területe már az őskor óta folyamatosan lakott . Az itteni neolitikumi település azes évek óta ismert , amikor Mato Epner falusi tanár meglátogatta a települést a diákjaival , ahol anyagot gyűjtött és a leleteket elküldte Zágrábba , az akkori Nemzeti Múzeumba ( ma Régészeti Múzeum ) . A falutól délre fekvő , a környezetébőlméterre kiemelkedő „ Gradac” nevű lelőhelyen többször is végeztek régészeti feltárásokat . Az első szakszerű kutatást Dr . Josip Hoffiller végezte a település keleti lejtőjénben , ám a feltárás volumene kisebb volt és tudomásunk szerint nem érték el a legrégebbi rétegeket . Utána a helyet prof . Robert Rudolf Schmidt , a híres német régész ( a Tübingeni Egyetem tanára , a híres vučedoli galamb felfedezője ) kutatta , aki a Vučedolban végzett ásatások után érkezett ide és saját kezdeti elképzelései ellenére több alkalommal is dolgozott a helyszínen a második világháború kitöréséig . Ezek során egy történelem előtti település maradványait tárták fel , mely a kőkorszaktól fogva az újkőkorszakon , a bronzkoron át a vaskorig lakott volt . A történelmi kultúrák közül a középső neolitikumi Sopot-kultúra és a vinča-tordosi kultúra , valamint a késő rézkori Baden-kultúra és vučedoli kultúra leletei , főként kerámiák kerültek itt elő . Rajtuk kívül találtak a kora középkorból , a és századból származó kerámiákat is , mely azt a feltevést látszik igazolni , hogy a települést a középkorig is folyamatosan lakták . Egyike a térség legrégebbi településeinek : már a középkorban is említik a források mint Valkó vármegye egyik faluját . Első írásos említését azésközött kelt pápai tizedjegyzékben találjuk „ Baba” , „ Baka” , „ Baaba” alakban a marchiai főesperesség területén . Ez azt jelenti , hogy a településnek ekkor már temploma és plébániája volt.ben „ Bakafalua” néven találjuk abban az oklevélben , melybenban Zsigmond király mint a hűtlenséggel vádolt Kükeiek birtokát Atya várának tartozékaként Maróti János bánnak adta.ben a boszniai káptalannak Maróti Jánost más hűtlen nemesek birtokaiba beiktató oklevelében szerepel „ Babafalva” néven . Ugyanebben a formában szerepelben, ben ésben is . Az atyai erősséghez tartozott . A török idők előtt magyar lakosságú település volt , az elnéptelenedő faluba később délszlávok költöztek . Múltja az újlaki vár sorsában osztozott . A településban került török kézre és csakben szabadult fel végleg . A török kiűzése után a vukovári uradalom része lett , majd Boszniából katolikus sokácok érkeztek.tól a falu földesura a német Eltz család lett . Az első katonai felmérés térképén „ Babzka” néven található . Lipszky Jánosban Budán kiadott repertóriumában „ Babszka” néven szerepel . Nagy Lajosben kiadott művében „ Babszka” névenházzal, katolikus vallású lakossal találjuk . A század második felében az Eltz család hívására német , szlovák , magyar lakosság települt be a faluba . A településnekbenbenlakosa volt . Szerém vármegye Sidi járásához tartozott . Azes népszámlálás adatai szerint lakosságának-a horvát,-a német,-a szlovák,-a szerb,-a magyar,-a szlovén anyanyelvű volt . A település az első világháború után az új szerb-horvát-szlovén állam , majd későbbben ) Jugoszlávia része lett.ésa Független Horvát Államhoz tartozott , majd a szocialista Jugoszlávia fennhatósága alá került . A második világháború végén a német lakosság nagy része elmenekült a partizánok elől . Az itt maradtakat a kommunista hatóságok kollektív háborús bűnösökké nyilvánították , minden vagyonuktól megfosztották és munkatáborba zárták . Az életben maradtakat később Németországba és Ausztriába telepítették ki.ban az ország más részeiről szállítottak ide teljesen elszegényedett horvát családokat , akik megkapták az elűzött németek házait.től a független Horvátország része.ben lakosságának-a horvát,-a szerb , szlovák és német nemzetiségű volt.ben a megszálló szerb csapatok elűzték a horvát lakosságot , akik csak hét év után térhettek vissza kifosztott házaikba . A falunakbenlakosa volt . Gazdaság A helyi gazdaság alapja ma hagyományosan a mezőgazdaság és az állattartás . Lakossága Nevezetességek A középkori Boldogságos Szűz Mária-temploma nemcsak a történelmi Valkó megye , de az egész Délvidék egyik legrégebbi műemléke . Már a században is állt , de egyes feltételezések szerint egyes részei akár Szent István korában épülhettek . A régi templom a településtől délre,5 kilométerre lévő temetőben található . Egyhajós , román-gótikus épület . Eredetileg román stílusú volt , melyet kétszer is meghosszabbítottak gótikus stílusban nyugati irányban . A nyugati homlokzaton alakították ki a gótikus kapuzatot . A század elején barokk stílusban építették át . A század első felében sekrestyével és átriummal bővítették.ben a homlokzat fölé harangtornyot építettek . Oktatás A településen az atyai általános iskola területi iskolája működik . Az iskola épületét a délszláv háború idején a jugoszláv katonai rendőrség használta . A háború utánben teljesen felújították . Sport Az NK Hajduk Bapska labdarúgóklubotban alapították . A csapat a megyei ligában szerepel . Jegyzetek Források A település múltja és a templom története A község kulturális értékei Az általános iskola honlapja További információk Újlak város hivatalos oldala Újlak város turisztikai irodájának honlapja Vukovár-Szerém megye települései