Jevfroszinyija Antonovna Kersznovszkaja
Jevfroszinyija Antonovna Kersznovszkaja (oroszul: Евфросиния Антоновна Керсновская, Orosz Birodalom, Odessza, 1908. január 8. – Oroszország, Jesszentuki, 1994. március 8.) orosz nő, aki 12 évet töltött a Gulágon mint politikai elítélt, majd büntetése letelte után mint száműzött, ugyanott dolgozott nyugdíjazásáig. Az 1960-as években megírta visszaemlékezéseit.

Életpályája
Kersznovszkaja orosz nemesi családban született Odesszában, de ősei között görögök is voltak. Az oroszországi polgárháború alatt Besszarábiába költöztek, ahol gazdálkodással foglalkoztak. Besszarábiát hamarosan Romániához csatolták. 1940-ben a területet elfoglalta a Szovjetunió, és Kersznovszkaját és anyját, mint földbirtokosokat elűzték az otthonukból, apja ekkor már nem élt. 1941-ben kitelepítették Szibériába, ahol egy fakitermelő telepen kellett dolgoznia. 1942-ben megszökött, de néhány hónap múlva elfogták és halálra ítélték. Elutasította, hogy kegyelmi kérvényt nyújtson be, ám ennek ellenére büntetését 10 év kényszermunkára változtatták, melyet a Norillágon kellett eltöltenie, túl az északi sarkkörön.

A Norillagon dolgozott Norilszk város építkezésein, a helyi kórházban mint ápolónő, boncmester, majd bányába került, ahol nehéz fizikai munkát végzett. A bányából rövid időre ismét visszakerült a kórházba, de, hogy büntetését rövidítse, nehéz vasúti munkákat (árurakodást, pályakarbantartást) is elvállalt. A kényszermunka letelte után sem térhetett haza, mivel örökös száműzetésre ítélték, amit kitelepítésének eredeti helyén, a fakitermelő telepen kellett volna eltöltenie, ahonnan annak idején megszökött.

Azonban sikerült Norilszkban maradnia, ahol nyugdíjazásáig ismét a bányában dolgozott fizikai munkásként. Ebben az időszakban bátor kiállása miatt a KGB látókörébe is bekerült. Nyugdíjazása után édesanyjával együtt Jesszentukiban telepedett le, ahol 1964 és 1968 között megírta emlékiratait. 1994-ben hunyt el.

Emlékiratai
Emlékeit 12 füzetben örökítette meg, 2 200 000 karakterben, a szöveghez 680 rajzot készített.

Művéből 3 példányt készített. 1968-tól szamizdatként kezdett terjedni, a gépelt lapok hátoldalán a képekkel. 1990-ben az Ogonyok és a Znamja lapokban kivonatokat tettek közzé a műből, akárcsak a The Observerben 1990 júniusában, majd később német és francia részleges kiadások következtek.

2001-ben jelent meg a teljes mű 6 kötetben Oroszországban, azóta több nyelvre lefordították, magyarul „Mennyit ér egy ember?” címmel jelent meg 2012-ben.

Magyarul
Mennyit ér egy ember?; ford. Balkó Ágnes; M-érték, Bp., 2012

Jegyzetek

Fordítás

További információk
 Jefroszinyija Kersznovszkaja: Mennyit ér egy ember?, Mérték kiadó, 2012, 
 gulag.su  

Orosz nők
1908-ban született személyek
1994-ben elhunyt személyek
Gulag-táborban raboskodott személyek
Orosz írók
Jevfroszinyija Antonovna Kersznovszkaja ( oroszul : Евфросиния Антоновна Керсновская , Orosz Birodalom , Odessza , január – Oroszország , Jesszentuki , március ) orosz nő , akiévet töltött a Gulágon mint politikai elítélt , majd büntetése letelte után mint száműzött , ugyanott dolgozott nyugdíjazásáig . Azas években megírta visszaemlékezéseit . Életpályája Kersznovszkaja orosz nemesi családban született Odesszában , de ősei között görögök is voltak . Az oroszországi polgárháború alatt Besszarábiába költöztek , ahol gazdálkodással foglalkoztak . Besszarábiát hamarosan Romániához csatolták.ben a területet elfoglalta a Szovjetunió , és Kersznovszkaját és anyját , mint földbirtokosokat elűzték az otthonukból , apja ekkor már nem élt.ben kitelepítették Szibériába , ahol egy fakitermelő telepen kellett dolgoznia.ben megszökött , de néhány hónap múlva elfogták és halálra ítélték . Elutasította , hogy kegyelmi kérvényt nyújtson be , ám ennek ellenére büntetésétév kényszermunkára változtatták , melyet a Norillágon kellett eltöltenie , túl az északi sarkkörön . A Norillagon dolgozott Norilszk város építkezésein , a helyi kórházban mint ápolónő , boncmester , majd bányába került , ahol nehéz fizikai munkát végzett . A bányából rövid időre ismét visszakerült a kórházba , de , hogy büntetését rövidítse , nehéz vasúti munkákat ( árurakodást , pályakarbantartást ) is elvállalt . A kényszermunka letelte után sem térhetett haza , mivel örökös száműzetésre ítélték , amit kitelepítésének eredeti helyén , a fakitermelő telepen kellett volna eltöltenie , ahonnan annak idején megszökött . Azonban sikerült Norilszkban maradnia , ahol nyugdíjazásáig ismét a bányában dolgozott fizikai munkásként . Ebben az időszakban bátor kiállása miatt a KGB látókörébe is bekerült . Nyugdíjazása után édesanyjával együtt Jesszentukiban telepedett le , aholésközött megírta emlékiratait.ben hunyt el . Emlékiratai Emlékeitfüzetben örökítette meg,200karakterben , a szöveghezrajzot készített . Művébőlpéldányt készített.tól szamizdatként kezdett terjedni , a gépelt lapok hátoldalán a képekkel.ben az Ogonyok és a Znamja lapokban kivonatokat tettek közzé a műből , akárcsak a The Observerbenjúniusában , majd később német és francia részleges kiadások következtek . 2001-ben jelent meg a teljes műkötetben Oroszországban , azóta több nyelvre lefordították , magyarul „ Mennyit ér egy ember?” címmel jelent megben . Magyarul Mennyit ér egy ember ? ; ford . Balkó Ágnes ; M-érték , Bp. , Jegyzetek Fordítás További információk Jefroszinyija Kersznovszkaja : Mennyit ér egy ember ? , Mérték kiadó , gulag.su Orosz nők 1908-ban született személyek 1994-ben elhunyt személyek Gulag-táborban raboskodott személyek Orosz írók