Kambodzsa amerikai bombázása
Kambodzsa amerikai bombázása 1965-ben kezdődött és 1973-ban fejeződött be. Az amerikaiak 2 756 941 tonna robbanóanyagot dobtak az ázsiai országra, hogy megakadályozzák a vietnámi és a helyi kommunisták előretörését. A háború kambodzsai áldozatainak számát 50 és 150 ezer közé teszik.

Előzmények 
1964-ben, a tonkini incidens után az Amerikai Egyesült Államok Kongresszusa elfogadta az úgynevezett Tonkini-öböl határozatot, amely széles jogköröket biztosított Lyndon B. Johnson elnök számára az indokínai háború kiterjesztésére. Johnson azonnal elrendelte az észak-vietnámi ipari és katonai létesítmények bombázását.

A szomszédos Kambodzsa semleges állam volt 1970 márciusáig, amikor a Lon Nol tábornok vezette puccs megfosztotta hatalmától a külföldön tartózkodó Norodom Szihanuk királyt. Az Amerika-barát politikai erők puccsát az Egyesült Államok is támogatta. Csaknem kétezer év után Kambodzsában hivatalosan is eltörölték a monarchiát. Az amerikaiak már a puccs előtt is bombáztak célpontokat Kambodzsában, elsősorban a vietnámi határ mentén, hogy megakadályozzák a vietnámi csapatok mozgását, ellátmányainak célba juttatását.

A bombázások 

Az első nagyszabású légi támadás 1969. március 18-án kezdődött. A Menu (magyarul: Menü) elnevezésű akcióban Kambodzsa határ menti területeit támadták a bombázók. Ezzel párhuzamosan az amerikai és a dél-vietnámi erők offenzívát indítottak Kambodzsában a Viet Kong állások ellen, de az akció júniusra kimerült.

Az amerikai kongresszusban nőtt az ellenkezés Richard Nixon amerikai elnök indokínai politikájával szemben. 1970. december 9-én Nixon arra utasította Henry Kissinger nemzetbiztonsági tanácsadót, hogy fokozzák a kambodzsai bombázások intenzitását. A parancsot Kissinger továbbította Alexander Haig tábornoknak. A döntés Nixon kongresszusi ígéretének megszegését jelentette, amely szerint az amerikai légierő legfeljebb a vietnámi határ 30 kilométeres sávjában támad kambodzsai célpontokat.

A következő három évben az amerikai gépek az ország jelentős részét támadták, először a vietnámi kommunista állásokat, majd a köztársasági hadsereg védelmében a vörös khmer csapatokat bombázva. 1965-1968-ban az amerikai gépek 2565 bevetést hajtottak végre, mintegy 214 tonna bombát leszórva. Ezek a korai támadások elsősorban taktikai csapások voltak, amelyekkel a CIA és az amerikai különleges erők által végrehajtott akciókat támogatták.

1969-től a légi csapások tömegessé váltak, céljuk az volt, hogy hátráltassák a kommunisták előretörését, míg az amerikaiak kivonják csapataikat Vietnámból. A támadások szőnyegbombázásokká alakultak át. 1973 februárjától augusztusig tartott a légi háború utolsó szakasza, amely kifejezetten a vörös khmerek előretörését volt hivatott gátolni Phnompen felé. Ebben az időben megsokszorozódtak a B–52-esek bevetései. 1973 nyarán a kongresszus leállította a háború finanszírozását, és a légierő befejezte a bombázásokat.

A 2000-ben, Bill Clinton amerikai elnök vietnámi látogatásával párhuzamosan megnyitott amerikai adatbázis szerint 1965. október 4. és 1973. augusztus 15. között a repülők 230 516 bevetésen 113 716 helyszínre 2 756 941 tonna robbanóanyagot dobtak. Összehasonlításképpen: a szövetségesek valamivel több mint kétmillió tonna bombát dobtak le a második világháborúban.

A bombázás hatása 

A kambodzsai célpontok támadása az amerikai háborúellenes csoportok egyik mozgósító témájáva vált. A tiltakozók között volt mások mellett Noam Chomsky amerikai nyelvész, író. A bombázások gyakori hivatkozási alappá váltak azok számára, akik háborús bűnösnek tekintették az Egyesült Államokat.

A légitámadások nem érték el a kitűzött célt, a vietnámi és a kambodzsai kommunisták megsemmisítését. Mivel a gépek először csak a határ menti övezeteket támadták, a vietnámiak egyre beljebb húzódtak a bombák elől az országba, így könnyebben vehették fel a kapcsolatot a vörös khmerekkel. Ráadásul a sokat szenvedő, gyakran egy-egy légitámadásban mindenüket elvesztő kambodzsai parasztok nagy számban csatlakoztak a kommunista csapatokhoz.

Évekkel a háború után Bruce Palling újságíró az amerikai bombázások propagandahatásáról kérdezte Csit Do korábbi vörös khmer vezetőt, aki ezt mondta: „Minden bombázás után (a vörös khmerek) odavitték az embereket a kráterekhez, hogy lássák, milyen nagyok és mélyek, lássák, hogyan vájta ki és repesztette meg a földet (a bomba). (...) Az egyszerű emberek néha a szó szoros értelmében a gatyájukba szartak, amikor a nagy bombák és lövedékek becsapódtak. Az agyuk egyszerűen lefagyott, és három-négy napig csak tévelyegtek némán. Rémülten és félőrülten az emberek készek voltak elhinni, amit mondtak nekik. A bombázások miatti elégedetlenségük miatt maradtak kapcsolatban a vörös khmerekkel, csatlakoztak hozzájuk és küldték el a gyerekeiket velük. (...) Olykor a leeső bomba kisgyerekeket ölt meg, és az apák valamennyien vörös khmerek lettek.” Minderről az amerikai vezetés is tudott, ugyanis a CIA 1973 májusában jelezte, hogy a kommunisták propagandacélokra használják a B-52-esek által okozott károkat. A jelentésnek a kormányzat nem tulajdonított különösebb jelentőséget.

Jegyzetek 

Vietnámi háború
Polgárháborúk
Kambodzsa történelme
Az Amerikai Egyesült Államok Légiereje
Kambodzsa amerikai bombázásaben kezdődött ésban fejeződött be . Az amerikaiak756tonna robbanóanyagot dobtak az ázsiai országra , hogy megakadályozzák a vietnámi és a helyi kommunisták előretörését . A háború kambodzsai áldozatainak számátésezer közé teszik . Előzmények 1964-ben , a tonkini incidens után az Amerikai Egyesült Államok Kongresszusa elfogadta az úgynevezett Tonkini-öböl határozatot , amely széles jogköröket biztosított Lyndon B . Johnson elnök számára az indokínai háború kiterjesztésére . Johnson azonnal elrendelte az észak-vietnámi ipari és katonai létesítmények bombázását . A szomszédos Kambodzsa semleges állam voltmárciusáig , amikor a Lon Nol tábornok vezette puccs megfosztotta hatalmától a külföldön tartózkodó Norodom Szihanuk királyt . Az Amerika-barát politikai erők puccsát az Egyesült Államok is támogatta . Csaknem kétezer év után Kambodzsában hivatalosan is eltörölték a monarchiát . Az amerikaiak már a puccs előtt is bombáztak célpontokat Kambodzsában , elsősorban a vietnámi határ mentén , hogy megakadályozzák a vietnámi csapatok mozgását , ellátmányainak célba juttatását . A bombázások Az első nagyszabású légi támadás márciusán kezdődött . A Menu ( magyarul : Menü ) elnevezésű akcióban Kambodzsa határ menti területeit támadták a bombázók . Ezzel párhuzamosan az amerikai és a dél-vietnámi erők offenzívát indítottak Kambodzsában a Viet Kong állások ellen , de az akció júniusra kimerült . Az amerikai kongresszusban nőtt az ellenkezés Richard Nixon amerikai elnök indokínai politikájával szemben. decemberén Nixon arra utasította Henry Kissinger nemzetbiztonsági tanácsadót , hogy fokozzák a kambodzsai bombázások intenzitását . A parancsot Kissinger továbbította Alexander Haig tábornoknak . A döntés Nixon kongresszusi ígéretének megszegését jelentette , amely szerint az amerikai légierő legfeljebb a vietnámi határkilométeres sávjában támad kambodzsai célpontokat . A következő három évben az amerikai gépek az ország jelentős részét támadták , először a vietnámi kommunista állásokat , majd a köztársasági hadsereg védelmében a vörös khmer csapatokat bombázva.ban az amerikai gépekbevetést hajtottak végre , mintegytonna bombát leszórva . Ezek a korai támadások elsősorban taktikai csapások voltak , amelyekkel a CIA és az amerikai különleges erők által végrehajtott akciókat támogatták . 1969-től a légi csapások tömegessé váltak , céljuk az volt , hogy hátráltassák a kommunisták előretörését , míg az amerikaiak kivonják csapataikat Vietnámból . A támadások szőnyegbombázásokká alakultak át. februárjától augusztusig tartott a légi háború utolsó szakasza , amely kifejezetten a vörös khmerek előretörését volt hivatott gátolni Phnompen felé . Ebben az időben megsokszorozódtak a B–52-esek bevetései. nyarán a kongresszus leállította a háború finanszírozását , és a légierő befejezte a bombázásokat . Aben , Bill Clinton amerikai elnök vietnámi látogatásával párhuzamosan megnyitott amerikai adatbázis szerint október és augusztus között a repülők516 bevetésen716 helyszínre756tonna robbanóanyagot dobtak . Összehasonlításképpen : a szövetségesek valamivel több mint kétmillió tonna bombát dobtak le a második világháborúban . A bombázás hatása A kambodzsai célpontok támadása az amerikai háborúellenes csoportok egyik mozgósító témájáva vált . A tiltakozók között volt mások mellett Noam Chomsky amerikai nyelvész , író . A bombázások gyakori hivatkozási alappá váltak azok számára , akik háborús bűnösnek tekintették az Egyesült Államokat . A légitámadások nem érték el a kitűzött célt , a vietnámi és a kambodzsai kommunisták megsemmisítését . Mivel a gépek először csak a határ menti övezeteket támadták , a vietnámiak egyre beljebb húzódtak a bombák elől az országba , így könnyebben vehették fel a kapcsolatot a vörös khmerekkel . Ráadásul a sokat szenvedő , gyakran egy-egy légitámadásban mindenüket elvesztő kambodzsai parasztok nagy számban csatlakoztak a kommunista csapatokhoz . Évekkel a háború után Bruce Palling újságíró az amerikai bombázások propagandahatásáról kérdezte Csit Do korábbi vörös khmer vezetőt , aki ezt mondta : „ Minden bombázás után ( a vörös khmerek ) odavitték az embereket a kráterekhez , hogy lássák , milyen nagyok és mélyek , lássák , hogyan vájta ki és repesztette meg a földet ( a bomba ) . ( ... ) Az egyszerű emberek néha a szó szoros értelmében a gatyájukba szartak , amikor a nagy bombák és lövedékek becsapódtak . Az agyuk egyszerűen lefagyott , és három-négy napig csak tévelyegtek némán . Rémülten és félőrülten az emberek készek voltak elhinni , amit mondtak nekik . A bombázások miatti elégedetlenségük miatt maradtak kapcsolatban a vörös khmerekkel , csatlakoztak hozzájuk és küldték el a gyerekeiket velük . ( ... ) Olykor a leeső bomba kisgyerekeket ölt meg , és az apák valamennyien vörös khmerek lettek.” Minderről az amerikai vezetés is tudott , ugyanis a CIAmájusában jelezte , hogy a kommunisták propagandacélokra használják a B-52-esek által okozott károkat . A jelentésnek a kormányzat nem tulajdonított különösebb jelentőséget . Jegyzetek Vietnámi háború Polgárháborúk Kambodzsa történelme Az Amerikai Egyesült Államok Légiereje