Münster-völgy
A Münster-völgy, vagy Müstair-völgy (, romans nyelven Val Müstair) egy alpesi völgy Svájc keleti részén, Graubünden kanton Inn kerületében. Hat település tartozik hozzá, a névadó Müstair-község mellett Tschierv, Fuldera, Lü, Valchava és Santa Maria Val Müstair.

Földrajza 

Tágabb környezete az Inn folyó vízgyűjtő területéhez tartozó Mora-völgy. A környék további területei már a Rom (Rombach)-tól a dél-tiroli (Vinschgau-i) Glurns () melletti Etsch (Adige) folyó vízgyűjtőjéhez tartoznak. A Fuorn-hágó-tól (Ofen-hágótól) az olasz határig terjedő völgy mintegy 26 km hosszú és 19,908 hektárnyi felföld.

A terület magashegyvidéki jellege minden vonatkozásban meghatározó jelentőségű. Nyugati szomszédságában található a 2149 méter magas Ofen-hágótól elterülő Svájci Nemzeti Park védett területe. Északról és délről a völgyet 3000 méter magasságig emelkedő hegyek határolják, ezeken csak magashegyi hágókon át lehet időszakos közúti kapcsolatot tartani Olaszország (Umbrail-hágó: 2501 m), és a svájci Engadin irányában, Fuorn településrésztől kiágazó úton, Livigno felé..

A keletre kissé tölcséresedő völgy az év legnagyobb részében viszonylag könnyebben megközelíthető az olaszországi Val Venosta (Vinschgau)-völgyben haladó utakról. Mindemellett a mindenkori időjárási viszonyok ebben a térségben bármikor előidézhetnek – elsősorban a magashegyi hágókon – útlezárásokat:

 É: 40. sz.: Reschen-hágó 1504 m > Ausztria,
 K: 38. sz.: Meran,
 D: 38. sz.: Stilfser Joch (Stilfs/Stelvio-hágó): 2758 m > Bormio felé.

A Zernez-től a Fuorn-hágó-ig terjedő völgyrész bioszféra-rezervátum.

Története  

1290–ben a korabeli forrásoka kolostor archeológiai kutatásai során egy 'bronzkori cölöpház' maradványaira találtak, valamint 'római-kori' településnyomokra is, ami a térség ős/ó-kori lakottságát igazolja. A völgy szigorúan vett története azonban csak a 8. század második felétől, a münstairi kolostor létesítésétől számítható, aztán ezt követően a középkori történelem során a Münster-völgy (Val Müsair) dinamikusan fejlődött tovább.   

A 14. századtól a völgy felső részén bányászat folyt. Az 1367-ben létrejött templom-szövetségen (Gotteshausbund) belül, az Oberes (Felső-) Vintschgau településeit magába foglaló völgyet hivatalosan 'Obcalven'-nek, a másik felét 'Untercalven'-nek nevezték. A közigazgatási központi hely (a magyar szóhasználat ezt hiteleshelynek nevezte, ahol hitelesített jogi írások, szerződések, bíráskodások, iratok készültek) Müstair volt.

A Fuorn-hágó (Pass dal Fuorn, 2149 m) vonaláig terjedő völgy virágzása töretlen volt (ebben az időben a völgy felett a Chur-i püspök gyakorolt felügyeletet). Az innen induló, déli Valtelina (Veltlin)-be, Bormio felé, az   Umbrail-hágó (Umbrailpaß), 2501 m) kiépítése már a Stilfser Joch kiépítése előtt is fontos stratégiai útnak számított, mivel az Engadin felé biztosított kapcsolatot, s ez tovább növelte a völgy és az itteni település(ek) jelentőségét.

Az 1499. évi „calveni csata”" előtt és alatt a völgyet az osztrák csapatok feldúlták és kirabolták. A felső völgy öt településén a reformáció meglehetősen korán megerősödött, az új hitet 1530 körül vették fel. Mindezzel szemben Müstair, – a kolostortelepülés – katolikus maradt. A „szövetségi zavargások” idején' (1620-1635) a völgyben osztrák, francia és spanyol megszálló csapatok váltották egymást. Chur püspöke 1720-ban a völgyet szerződéssel az osztrákoktól megvásárolta . 1762-ben aztán a hármas szövetség ugyanezen szerződés alapján kierőszakolta a visszavásárlást.

1798-99-ben osztrák és francia csapatok tartották megszállás alatt a völgyet. Helvetika létrejöttét követően az Inn-völgyi Kerületbe tartozott.

Az 1854-es új, „szövetségi kanton-törvény” szerint vált a Münster-völgyi járás hat településével politikailag önállóvá. Az 1870-72 között megépített Ofen-hágó jobb összeköttetést teremtett a Müstair-völgy és a többi svájci terület között. 1898-1901 között az 'Umbrail-út' egy könnyebb átjárót teremtett a Veltlin felé. A 20. század kezdetén az Adolf Guyer-Zeller által kezdeményezett Ofenbahn Project (Ofen-vasút terve) nem realizálódott.

Jelentős települések

Müstair 
Müstair – 1943-ig hivatalosan Münster – település (commune, Gemeinde) a Münster-völgyben (németül Münstertal), a svájci Graubünden kanton Inn kerületében. Müstair Svájc legkeletibb települése, az olasz határ közelében fekszik. Világhírű a Benedek-rendi apácakolostora (Benediktinerinnen-Kloster St. Johann), amely a világörökségi listán szerepel.

A település lakossága a jauer nyelvet beszéli, ami egy rétoromán (bünderromanisch)  nyelvjárás. Annak ellenére, hogy a rétoromán nyelv visszaesett, arányaiban még ma is ez dominál. 1990=88%, 2000=86% rétoromán nemzetiségű. Anyanyelvként 1880=87%, 1910=88%, 1941=89%, a rétoromán. Mindemellett 1970 óta növekszik a német nyelvű kisebbség, a rétoromán stagnálása miatt. 2000-ben az anyanyelv mellett 0,67% beszélt portugálul is.

Története: A müstairi kolostorban végzett régészeti kutatások során egy bronzkori cölöpházat, valamint római kori településnyomokat találtak.

Müstair – mint az Ofen-hágó melletti település, ős- és ókori jelentőségére utal a kolostor-rehabilitáció során fellelt településmaradvány. Maga a település az ide telepített Benedek-rendi kolostort kiszolgáló faluként jött létre, a 7-8. század folyamán. A Müstair (Münster) szó kolostort jelent, s a latin monasterium szóból származik. A kolostor 8. századi alapításának idején ezen a területen a rétoromán volt a legelterjedtebb nyelv, s ebben a régióban még napjainkban is a negyedik beszélt nyelvnek számít. A múltról a völgybeli régi helységnevek tanúskodnak: Valchava, Fuldera és természetesen: Müstair. Mindegyik az Alpok déli oldalán fekszik. Svájc más területeitől az Ofen-hágó 2149 m magas gerince választja el, ez télen igen nehezen járható.

Müstair a 12. században a völgy megerősített települése volt. 1239-ben jeleznek először piacot (vásárt?) Müstairben, ahol „szürke terítők” (?) előállítását és exportját is említik. A már korábban megtelepült lakosság 1367-ben a templomszövetségbe (Gotteshausbund) tömörült. Ezt a szervezetet 1499-ben az osztrák katonai hatóság megszüntette. A terület – 1728-tól 1762-ig (a chur-i érsek által történt) megvásárlásáig a Habsburgok birtokához, illetve a Német-római Birodalom Osztrák Főhercegségéhez tartozott. További élete és fejlődése Svájc önállóvá válása és a Müstair-völgy általános fejlődése keretében alakult.

Jelképei:Kék mezőben ezüstszínű Müstairi Kolostortemplom. A községi pecsét főmotívuma a templomépítésre utal vissza.

Santa Maria in Silvaplana 
1170-ben egy újabb településként tűnik fel  a völgyben,  saját kápolnájával, (ma: Santa Maria Val Müstair) és templomával, (a mai Veiler Sielva). 1230 körül ugyanitt létesült egy hegyvidéki menedékház is. Santa Mariában a közigazgatást 1290–ben a korabeli források kommunaként (önkormányzati közösség) jegyzik.

Az Ofen-hágó (Ofenpaß, vagy Pass dal Fuorn): 2149 m) vonaláig terjedő völgy virágzása töretlen volt (ebben az időben a völgy felett a Chur-i püspök gyakorolt felügyeletet). Az innen induló, déli Valtelina (Veltlin)-be, Bormio felé, az   Umbrailpaß-(Umbrail-hágó: (2501 m) kiépítése már a Stilfser Joch kiépítése előtt is fontos stratégiai útnak számított, mivel az Engadin felé biztosított kapcsolatot, s ez tovább növelte a völgy és az itteni település(ek) jelentőségét.

Tschierv 
>>>

Fuldera 
>>>

Lü 
>>>

Valchava 
>>>

Lakosság 

A völgynek a kolostorhoz közeli vidékén találhatunk katolikus vallású embereket. Tovább haladva, a völgyben a falvak lakói protestánsok, már a reformáció kezdeti idején Ulrich Zwingli (1483-1531) és Kálvin János (1509-1564) tanai felé fordultak.

A népesség az elműlt két évszázadban így változott:
 1.850 = 1.483 fő
 1.900 = 1.505 fő
 1.950 = 1.787 fő
 2.000 = 1.605 fő

Gazdaság 
Az Alsó-Veltlin felől az Umbrail-hágón és a Müstair-völgyön át Zernecig vezető útvonal az ősi (de főként az ókortól) igen fontos hadászati és kalmár-kereskedelmi jelentőséggel bírt, mivel ez biztosított fő kapcsolatot Engadin-on át Közép-Itália és Európa frank-germán területei között, mindaddig, amíg megépült a Stilfser Joch útja, amely komoly gazdasági (kalmár-kereskedelmi) visszaesést eredményezett. Napjainkban a Műstair-völgy kelet-nyugati helyzetével azonban fontos turisztikai-idegenforgalmi vonzerőt képez Svájc központi és déli területei felé és a a Fuorn-szállótól induló Livigno-irányú útvonallal a Bernina világa felé.

A völgy alapvetően agrárterületnek számít. A mezőgazdálkodáson belül a szarvasmarha-tartás és tejgazdálkodás mellett a gabonatermesztés dominál. A 60-as évektől kezdődően fejlődik a völgyben a természetközeli (természetbarát) turizmus. A továbbiakban is sérthetetlennek hagyandó táj mellett (Például a Rombaches – kisebb rész a Nemzeti Parkban – megóvása) számtalan vándor(túra)lehetőséget kínál a térségben. A környezet óvatos kiépítése Minschunsnál a sísport számára, téli turistákat fog hozni a völgybe. Ehhez kapcsolódnak még a hagyományos kézművesség és a jelentős bútoripar. Ezek jelenléte a térségben, szintén gazdasági pezsdülést és számtalan idegent, vándorturistát ad Val Müstair-nak. 1973 óta létezik az „ooperaziun Regiunala Val Műstair”.

Az UNESCO 2006-ban döntött a Müstair Völgynek bioszféra rezervátummá nyilvánításáról.
A müstairi kolostoregyüttes világörökségi besorolású és jelentőségű.

Látnivalók 

 Müstairi Szent János-kolostor és környezete amelyek 
  kulturális világörökségi minósítésűek
 Müstair: Temető és kápolna
 Müstair: monostormúzeum
.Müstair település számtalan népi építészeti emlékkel rendelkezik
 Valchavában a Tal-Museum Chasa Jaur
jegyzékben szerepelnek
 Ofen-hágó (Fuorn-hágó): Kilátóterasz az olasz és a svájci Alpok vidékeire
 Fuorn: Hotel Fuorn, Nemzeti park, génrezervátum 
 Santa Maria in Müstair: Templom és kápolna

Források 

 Müstair (település) – Historishes Lexikon der Schweiz
 I. Müller: Gesch. des Klosters – Müstair, 1978
 P. Nolfi: Das bündner. Münstertal, 31980 (1958)
 C. Foffa,: M., 2003
 Fajth Tibor: Svájc – Panoráma útikönyv 1973 – P-75095-i-7376
 A Világ Természeti Csodái és Kultúrkincsei 2.k.35/p. 226 – 
 J. B. Duroselle: Európa népeinek története – Budapest Officina Nova K. 1990 – ISBN ?
 Marianne Bernhard: Kolostorok – Impresszum K.1998. – 

Graubünden kanton önkormányzatai
A Münster-völgy , vagy Müstair-völgy ( , romans nyelven Val Müstair ) egy alpesi völgy Svájc keleti részén , Graubünden kanton Inn kerületében . Hat település tartozik hozzá , a névadó Müstair-község mellett Tschierv , Fuldera , Lü , Valchava és Santa Maria Val Müstair . Földrajza Tágabb környezete az Inn folyó vízgyűjtő területéhez tartozó Mora-völgy . A környék további területei már a Rom ( Rombach)-tól a dél-tiroli ( Vinschgau-i ) Glurns ( ) melletti Etsch ( Adige ) folyó vízgyűjtőjéhez tartoznak . A Fuorn-hágó-tól ( Ofen-hágótól ) az olasz határig terjedő völgy mintegykm hosszú és908 hektárnyi felföld . A terület magashegyvidéki jellege minden vonatkozásban meghatározó jelentőségű . Nyugati szomszédságában található améter magas Ofen-hágótól elterülő Svájci Nemzeti Park védett területe . Északról és délről a völgyetméter magasságig emelkedő hegyek határolják , ezeken csak magashegyi hágókon át lehet időszakos közúti kapcsolatot tartani Olaszország ( Umbrail-hágó:m ) , és a svájci Engadin irányában , Fuorn településrésztől kiágazó úton , Livigno felé . . A keletre kissé tölcséresedő völgy az év legnagyobb részében viszonylag könnyebben megközelíthető az olaszországi Val Venosta ( Vinschgau)-völgyben haladó utakról . Mindemellett a mindenkori időjárási viszonyok ebben a térségben bármikor előidézhetnek – elsősorban a magashegyi hágókon – útlezárásokat : É : sz . : Reschen-hágóm > Ausztria , K : sz . : Meran , D : sz . : Stilfser Joch ( Stilfs/Stelvio-hágó ) :m > Bormio felé . A Zernez-től a Fuorn-hágó-ig terjedő völgyrész bioszféra-rezervátum . Története 1290–ben a korabeli forrásoka kolostor archeológiai kutatásai során egy 'bronzkori cölöpház' maradványaira találtak , valamint 'római-kori' településnyomokra is , ami a térség ős/ ó-kori lakottságát igazolja . A völgy szigorúan vett története azonban csak a század második felétől , a münstairi kolostor létesítésétől számítható , aztán ezt követően a középkori történelem során a Münster-völgy ( Val Müsair ) dinamikusan fejlődött tovább . A századtól a völgy felső részén bányászat folyt . Azben létrejött templom-szövetségen ( Gotteshausbund ) belül , az Oberes ( Felső- ) Vintschgau településeit magába foglaló völgyet hivatalosan 'Obcalven'-nek , a másik felét 'Untercalven'-nek nevezték . A közigazgatási központi hely ( a magyar szóhasználat ezt hiteleshelynek nevezte , ahol hitelesített jogi írások , szerződések , bíráskodások , iratok készültek ) Müstair volt . A Fuorn-hágó ( Pass dal Fuorn,m ) vonaláig terjedő völgy virágzása töretlen volt ( ebben az időben a völgy felett a Chur-i püspök gyakorolt felügyeletet ) . Az innen induló , déli Valtelina ( Veltlin)-be , Bormio felé , az Umbrail-hágó ( Umbrailpaß ) ,m ) kiépítése már a Stilfser Joch kiépítése előtt is fontos stratégiai útnak számított , mivel az Engadin felé biztosított kapcsolatot , s ez tovább növelte a völgy és az itteni település( ek ) jelentőségét . Az évi „ calveni csata” " előtt és alatt a völgyet az osztrák csapatok feldúlták és kirabolták . A felső völgy öt településén a reformáció meglehetősen korán megerősödött , az új hitetkörül vették fel . Mindezzel szemben Müstair , – a kolostortelepülés – katolikus maradt . A „ szövetségi zavargások” idején'a völgyben osztrák , francia és spanyol megszálló csapatok váltották egymást . Chur püspökeban a völgyet szerződéssel az osztrákoktól megvásárolta\ .ben aztán a hármas szövetség ugyanezen szerződés alapján kierőszakolta a visszavásárlást . 1798-99-ben osztrák és francia csapatok tartották megszállás alatt a völgyet . Helvetika létrejöttét követően az Inn-völgyi Kerületbe tartozott . Azes új , „ szövetségi kanton-törvény” szerint vált a Münster-völgyi járás hat településével politikailag önállóvá . Azközött megépített Ofen-hágó jobb összeköttetést teremtett a Müstair-völgy és a többi svájci terület között.között az 'Umbrail-út' egy könnyebb átjárót teremtett a Veltlin felé . A század kezdetén az Adolf Guyer-Zeller által kezdeményezett Ofenbahn Project ( Ofen-vasút terve ) nem realizálódott . Jelentős települések Müstair Müstair –ig hivatalosan Münster – település ( commune , Gemeinde ) a Münster-völgyben ( németül Münstertal ) , a svájci Graubünden kanton Inn kerületében . Müstair Svájc legkeletibb települése , az olasz határ közelében fekszik . Világhírű a Benedek-rendi apácakolostora ( Benediktinerinnen-Kloster St . Johann ) , amely a világörökségi listán szerepel . A település lakossága a jauer nyelvet beszéli , ami egy rétoromán ( bünderromanisch ) nyelvjárás . Annak ellenére , hogy a rétoromán nyelv visszaesett , arányaiban még ma is ez dominál.88%,86 % rétoromán nemzetiségű . Anyanyelvként87%,88%,89 % , a rétoromán . Mindemellettóta növekszik a német nyelvű kisebbség , a rétoromán stagnálása miatt.ben az anyanyelv mellett67 % beszélt portugálul is . Története : A müstairi kolostorban végzett régészeti kutatások során egy bronzkori cölöpházat , valamint római kori településnyomokat találtak . Müstair – mint az Ofen-hágó melletti település , ős- és ókori jelentőségére utal a kolostor-rehabilitáció során fellelt településmaradvány . Maga a település az ide telepített Benedek-rendi kolostort kiszolgáló faluként jött létre , a század folyamán . A Müstair ( Münster ) szó kolostort jelent , s a latin monasterium szóból származik . A kolostor századi alapításának idején ezen a területen a rétoromán volt a legelterjedtebb nyelv , s ebben a régióban még napjainkban is a negyedik beszélt nyelvnek számít . A múltról a völgybeli régi helységnevek tanúskodnak : Valchava , Fuldera és természetesen : Müstair . Mindegyik az Alpok déli oldalán fekszik . Svájc más területeitől az Ofen-hágóm magas gerince választja el , ez télen igen nehezen járható . Müstair a században a völgy megerősített települése volt.ben jeleznek először piacot ( vásárt ? ) Müstairben , ahol „ szürke terítők” ( ? ) előállítását és exportját is említik . A már korábban megtelepült lakosságben a templomszövetségbe ( Gotteshausbund ) tömörült . Ezt a szervezetetben az osztrák katonai hatóság megszüntette . A terület –tólig ( a chur-i érsek által történt ) megvásárlásáig a Habsburgok birtokához , illetve a Német-római Birodalom Osztrák Főhercegségéhez tartozott . További élete és fejlődése Svájc önállóvá válása és a Müstair-völgy általános fejlődése keretében alakult . Jelképei:Kék mezőben ezüstszínű Müstairi Kolostortemplom . A községi pecsét főmotívuma a templomépítésre utal vissza . Santa Maria in Silvaplana 1170-ben egy újabb településként tűnik fel a völgyben , saját kápolnájával , ( ma : Santa Maria Val Müstair ) és templomával , ( a mai Veiler Sielva) .körül ugyanitt létesült egy hegyvidéki menedékház is . Santa Mariában a közigazgatástben a korabeli források kommunaként ( önkormányzati közösség ) jegyzik . Az Ofen-hágó ( Ofenpaß , vagy Pass dal Fuorn ) :m ) vonaláig terjedő völgy virágzása töretlen volt ( ebben az időben a völgy felett a Chur-i püspök gyakorolt felügyeletet ) . Az innen induló , déli Valtelina ( Veltlin)-be , Bormio felé , az Umbrailpaß-( Umbrail-hágó:m ) kiépítése már a Stilfser Joch kiépítése előtt is fontos stratégiai útnak számított , mivel az Engadin felé biztosított kapcsolatot , s ez tovább növelte a völgy és az itteni település( ek ) jelentőségét . Tschierv >>> Fuldera >>> Lü >>> Valchava >>> Lakosság A völgynek a kolostorhoz közeli vidékén találhatunk katolikus vallású embereket . Tovább haladva , a völgyben a falvak lakói protestánsok , már a reformáció kezdeti idején Ulrich Zwingliés Kálvin Jánostanai felé fordultak . A népesség az elműlt két évszázadban így változott : 850 =483 fő 900 =505 fő 950 =787 fő 000 =605 fő Gazdaság Az Alsó-Veltlin felől az Umbrail-hágón és a Müstair-völgyön át Zernecig vezető útvonal az ősi ( de főként az ókortól ) igen fontos hadászati és kalmár-kereskedelmi jelentőséggel bírt , mivel ez biztosított fő kapcsolatot Engadin-on át Közép-Itália és Európa frank-germán területei között , mindaddig , amíg megépült a Stilfser Joch útja , amely komoly gazdasági ( kalmár-kereskedelmi ) visszaesést eredményezett . Napjainkban a Műstair-völgy kelet-nyugati helyzetével azonban fontos turisztikai-idegenforgalmi vonzerőt képez Svájc központi és déli területei felé és a a Fuorn-szállótól induló Livigno-irányú útvonallal a Bernina világa felé . A völgy alapvetően agrárterületnek számít . A mezőgazdálkodáson belül a szarvasmarha-tartás és tejgazdálkodás mellett a gabonatermesztés dominál . Aas évektől kezdődően fejlődik a völgyben a természetközeli ( természetbarát ) turizmus . A továbbiakban is sérthetetlennek hagyandó táj mellett ( Például a Rombaches – kisebb rész a Nemzeti Parkban – megóvása ) számtalan vándor( túra) lehetőséget kínál a térségben . A környezet óvatos kiépítése Minschunsnál a sísport számára , téli turistákat fog hozni a völgybe . Ehhez kapcsolódnak még a hagyományos kézművesség és a jelentős bútoripar . Ezek jelenléte a térségben , szintén gazdasági pezsdülést és számtalan idegent , vándorturistát ad Val Müstair-nak.óta létezik az „ ooperaziun Regiunala Val Műstair” . Az UNESCOban döntött a Müstair Völgynek bioszféra rezervátummá nyilvánításáról . A müstairi kolostoregyüttes világörökségi besorolású és jelentőségű . Látnivalók Müstairi Szent János-kolostor és környezete amelyek kulturális világörökségi minósítésűek Müstair : Temető és kápolna Müstair : monostormúzeum .Müstair település számtalan népi építészeti emlékkel rendelkezik Valchavában a Tal-Museum Chasa Jaur jegyzékben szerepelnek Ofen-hágó ( Fuorn-hágó ) : Kilátóterasz az olasz és a svájci Alpok vidékeire Fuorn : Hotel Fuorn , Nemzeti park , génrezervátum Santa Maria in Müstair : Templom és kápolna Források Müstair ( település ) – Historishes Lexikon der Schweiz I. Müller : Gesch. des Klosters – Müstair , P. Nolfi : Das bündner . Münstertal,( 1958 ) C. Foffa , : M. , Fajth Tibor : Svájc – Panoráma útikönyv– P-75095-i-7376 A Világ Természeti Csodái és Kultúrkincseik.35/p. 226 – J. B . Duroselle : Európa népeinek története – Budapest Officina Nova K.– ISBN ? Marianne Bernhard : Kolostorok – Impresszum K.1998. – Graubünden kanton önkormányzatai