Gornje Biljane
Gornje Biljane falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 25, közúton 32 km-re keletre, községközpontjától 13 km-re északnyugatra, Dalmácia északi részén, Ravni kotari területén fekszik.

Története
Biljana a  középkorban az ősi lukai zsupánság területéhez tartozott. Első írásos említése 1358-ban történt abban az oklevélben, melyben Csúz János horvát bán birtokot adományoz a biljanai Stjepan és Filip nevű testvérpárnak. 1409-ben Dalmáciával együtt velencei uralom alá került és Novigradból igazgatták. 1527-ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török és elnéptelenedett. 1570-től a Klisszai, 1580-tól 1647-ig a Likai szandzsák része volt. A 17. század elején egy bizonyos Beširagić nevű török kapitány birtokaként említik, akinek az itteni vár volt a székhelye. A török uralom 1647-ig tartott. Ekkor új népesség költözött be az üresen hagyott területre, mely pravoszláv (tulajdonképpen szerb) volt, akiket a korabeli velencei források vlachoknak, illetve morlakoknak neveznek. A falu 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 289, 1910-ben 442 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 97 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991 szeptemberében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került. 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakossága elmenekült, a falu pedig teljesen elpusztult. 2011-ben 170 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
A településen átezető út felett áll Szent György tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma. A templomot már 1324-ben említik ugyanezzel a titulussal, de akkor a középkorban itt létezett Draginići falu temploma volt. Ebből a faluból származott az ismert zárai Nozdronja család, melynek tagjai a  14. században I. Lajos magyar király és Velence közötti harcok során Lajos szövetségesei voltak. A templomot a török kiűzése után a 17. században kezdték használni a pravoszlávok. A templom jellegzetesen gótikus stílusú, egyhajós épület, erős boltozattal. A rozettával díszített homlokzat felett áll a harangtorony. A 18. században a templomot jelentősen átépítették, a hajót meghosszabbították és szélesítették, ezért az eredeti apszist elbontották. A templom körül temető található.

Jegyzetek

Források
 Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU 
 A Građevinar folyóirat 2009. évi 6. száma

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége 

Zára megye települései
Gornje Biljane falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjátólkm-re északnyugatra , Dalmácia északi részén , Ravni kotari területén fekszik . Története Biljana a középkorban az ősi lukai zsupánság területéhez tartozott . Első írásos említéseban történt abban az oklevélben , melyben Csúz János horvát bán birtokot adományoz a biljanai Stjepan és Filip nevű testvérpárnak.ben Dalmáciával együtt velencei uralom alá került és Novigradból igazgatták.ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török és elnéptelenedett.től a Klisszai,tólig a Likai szandzsák része volt . A század elején egy bizonyos Beširagić nevű török kapitány birtokaként említik , akinek az itteni vár volt a székhelye . A török uralomig tartott . Ekkor új népesség költözött be az üresen hagyott területre , mely pravoszláv ( tulajdonképpen szerb ) volt , akiket a korabeli velencei források vlachoknak , illetve morlakoknak neveznek . A faluig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.szeptember ében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került.augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakossága elmenekült , a falu pedig teljesen elpusztult.benlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei A településen átezető út felett áll Szent György tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma . A templomot márben említik ugyanezzel a titulussal , de akkor a középkorban itt létezett Draginići falu temploma volt . Ebből a faluból származott az ismert zárai Nozdronja család , melynek tagjai a században I. Lajos magyar király és Velence közötti harcok során Lajos szövetségesei voltak . A templomot a török kiűzése után a században kezdték használni a pravoszlávok . A templom jellegzetesen gótikus stílusú , egyhajós épület , erős boltozattal . A rozettával díszített homlokzat felett áll a harangtorony . A században a templomot jelentősen átépítették , a hajót meghosszabbították és szélesítették , ezért az eredeti apszist elbontották . A templom körül temető található . Jegyzetek Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU A Građevinar folyóirat évi száma További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége Zára megye települései