Csi Paj-si
(, 1864. január 1. – Peking, 1957. szeptember 16.) kínai festőművész.

Neve 
A  néven világhírűvé vált kínai festőművész eredeti neve  (齊璜 / 齐齊) illetve  (齊純芝 / 齐纯芝) volt, az az adott neve ( 字) pedig  (渭清). Mint a kínai művészek zöme, élet során ő is több művésznevet (hao 号) választott magának:
  (蘭亭 / 兰亭) = „Orchidea pavilon”
  (瀕生 / 濒生)
  (寄萍老人) = „Békalencsén utazó öregember”
  (白石山人) = „Fehér-kövi hegyi remete”
  (白石) = „Fehér kő”

A „fehér kő” jelentésű  nevet feltehetően egyik korai példaképére, ra (沈周; 1427–1509) emlékezve vette fel, akinek egyik művésznevében ugyancsak szerepelt ez a kifejezés.

Élete

 szegény földműves család gyermekeként a Hunan tartománybeli  (湘潭) körzetben található  faluban született.
1862. január 1-jén született Hunan tartomány Hsziangtan körzetében, egy Hsziangce nevű falucskában. Körülményeik miatt iskolába nem járhatott, a nagyapjától tanult meg írni-olvasni. Nyolcéves korába bekerült az anyai nagyapja által alapított magániskolába, amely azonban félév után kénytelen volt bezárni, így a gyermek  ismét a házi munkában vett részt, és bivalyt őrzött. 1877-ben asztalos-inasnak adták. A harmadik mestere – aki egyben fafaragó is volt – gyermekeként bánt a fiúval. 1880-tól már önálló asztalosként dolgozott, és tizennégy éven át ezt a mesterséget gyakorolta. Művészi tehetsége asztalosként is megmutatkozott, gyakorta rendeltek tőle díszesen faragott nászágyakat, házi-oltárokat és gyaloghintókat.

Munkája mellett saját kedvtelésére festegetett is a szabadidejében. A híres festészeti kézikönyv, a Mustármag-kert Album ( 芥子園畫傳 / 芥子園畫傳) ábráit másolta, amelyeket a szomszédjai, ismerősei rendre megvásároltak. Lassanként festőként is híre ment a környéken, és egyre gyakrabban festményeiket is rendeltek tőle. 1889-ben, a műveit kedvelő helyi földesuraknak köszönhetően már művelt barátokra is szert tett, akik megismertették a klasszikus irodalommal és megtanították verset írni. Előszeretettel foglalkozott a kínai írástudói kultúra két másik hagyományos műfajával: a kalligráfiával és a pecsétfaragással is.

1902-ben egyik barátja, akit ba neveztek ki hivatalnoknak, meghívta, hogy festeni tanítsa ágyasát. Barátját később Pekingbe rendelték,  pedig oda is követte. Pekingben főleg a pecsétfaragásból tartotta el magát, jövedelméből pedig régi könyveket, kalligráfiákat és fametszetes nyomatokat vásárolt. 1904-ben egy újabb meghívásnak eleget téve ba utazott. Mindeközben az ország több vidékén is egyre nagyobb hírnévre tett szert festőként és pecsétfaragóként.

1905-ben ba utazott, innen egy félév múlva Kantonba utazott, katonafiát és fivérét meglátogatni. Ezt követően ba ment hajóval, ahol házitanítói állást vállalt. 1907-ben a vietnámi határra utazott, majd 1908-ban ismét Kantonba ment. 1909-ben már Sanghajban volt. Ezek az utazások nagy hatással voltak művészetére is. Az életét feldolgozó sinológus, művészettörténész Miklós Pál így ír erről:

Közel ötvenéves volt, amikor végre megtehette, hogy családja számára földet és házat vásároljon. Letelepedett, és műtermet rendezett be magának. A képzőművészet mellett foglalkozott irodalmi tanulmányokkal is, verseket, esszéket is írt.

Hivatkozások

Megjegyzések

Források

Irodalom 
  Miklós Pál. Csi Paj-si (1862–1957). Képzőművészeti Alap Kiadóvállalata, Budapest, 1962.

További információk 
 Csi Paj-si garnélarák-festményei – Terebess Online
 Csi Paj-Si kínai festő, a XX. század legjelentősebb kínai mestere 55 éve halt meg – MTVA
 Milliárdokat érő kortárs kínai alkotások – fidelio
 A természet igézete – Qi Baishi festmények a Pekingi Művészeti Akadémia gyűjteményéből – Szépművészeti Múzeum

Kínai festők
1864-ben született személyek
1957-ben elhunyt személyek
( , január – Peking , szeptember ) kínai festőművész . Neve A néven világhírűvé vált kínai festőművész eredeti neve ( 齊璜 / 齐齊 ) illetve ( 齊純芝 / 齐纯芝 ) volt , az az adott neve ( 字 ) pedig ( 渭清 ) . Mint a kínai művészek zöme , élet során ő is több művésznevet ( hao 号 ) választott magának : ( 蘭亭 / 兰亭 ) = „ Orchidea pavilon” ( 瀕生 / 濒生 ) ( 寄萍老人 ) = „ Békalencsén utazó öregember” ( 白石山人 ) = „ Fehér-kövi hegyi remete” ( 白石 ) = „ Fehér kő” A „ fehér kő” jelentésű nevet feltehetően egyik korai példaképére , ra ( 沈周;1509 ) emlékezve vette fel , akinek egyik művésznevében ugyancsak szerepelt ez a kifejezés . Élete szegény földműves család gyermekeként a Hunan tartománybeli ( 湘潭 ) körzetben található faluban született . 1862. januárjén született Hunan tartomány Hsziangtan körzetében , egy Hsziangce nevű falucskában . Körülményeik miatt iskolába nem járhatott , a nagyapjától tanult meg írni-olvasni . Nyolcéves korába bekerült az anyai nagyapja által alapított magániskolába , amely azonban félév után kénytelen volt bezárni , így a gyermek ismét a házi munkában vett részt , és bivalyt őrzött.ben asztalos-inasnak adták . A harmadik mestere – aki egyben fafaragó is volt – gyermekeként bánt a fiúval.tól már önálló asztalosként dolgozott , és tizennégy éven át ezt a mesterséget gyakorolta . Művészi tehetsége asztalosként is megmutatkozott , gyakorta rendeltek tőle díszesen faragott nászágyakat , házi-oltárokat és gyaloghintókat . Munkája mellett saját kedvtelésére festegetett is a szabadidejében . A híres festészeti kézikönyv , a Mustármag-kert Album ( 芥子園畫傳 / 芥子園畫傳 ) ábráit másolta , amelyeket a szomszédjai , ismerősei rendre megvásároltak . Lassanként festőként is híre ment a környéken , és egyre gyakrabban festményeiket is rendeltek tőle.ben , a műveit kedvelő helyi földesuraknak köszönhetően már művelt barátokra is szert tett , akik megismertették a klasszikus irodalommal és megtanították verset írni . Előszeretettel foglalkozott a kínai írástudói kultúra két másik hagyományos műfajával : a kalligráfiával és a pecsétfaragással is . 1902-ben egyik barátja , akit ba neveztek ki hivatalnoknak , meghívta , hogy festeni tanítsa ágyasát . Barátját később Pekingbe rendelték , pedig oda is követte . Pekingben főleg a pecsétfaragásból tartotta el magát , jövedelméből pedig régi könyveket , kalligráfiákat és fametszetes nyomatokat vásárolt.ben egy újabb meghívásnak eleget téve ba utazott . Mindeközben az ország több vidékén is egyre nagyobb hírnévre tett szert festőként és pecsétfaragóként . 1905-ben ba utazott , innen egy félév múlva Kantonba utazott , katonafiát és fivérét meglátogatni . Ezt követően ba ment hajóval , ahol házitanítói állást vállalt.ben a vietnámi határra utazott , majdban ismét Kantonba ment.ben már Sanghajban volt . Ezek az utazások nagy hatással voltak művészetére is . Az életét feldolgozó sinológus , művészettörténész Miklós Pál így ír erről : Közel ötvenéves volt , amikor végre megtehette , hogy családja számára földet és házat vásároljon . Letelepedett , és műtermet rendezett be magának . A képzőművészet mellett foglalkozott irodalmi tanulmányokkal is , verseket , esszéket is írt . Hivatkozások Megjegyzések Források Irodalom Miklós Pál . Csi Paj-si1957 ) . Képzőművészeti Alap Kiadóvállalata, Budapest , További információk Csi Paj-si garnélarák-festményei – Terebess Online Csi Paj-Si kínai festő , a XX. század legjelentősebb kínai mestereéve halt meg – MTVA Milliárdokat érő kortárs kínai alkotások – fidelio A természet igézete – Qi Baishi festmények a Pekingi Művészeti Akadémia gyűjteményéből – Szépművészeti Múzeum Kínai festők 1864-ben született személyek 1957-ben elhunyt személyek