Brgulje
Brgulje () falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Zárához tartozik.

Fekvése 
Zárától légvonalban 33 km-re északnyugatra, Pagtól légvonalban 29 km-re délnyugatra a Molat-sziget középső részén egy magaslaton fekszik.

Története 
A falu területe akárcsak Molat-sziget már ősidők óta lakott. Ezt igazolja számos, elsősorban a paleolitikumból származó régészeti lelet, melyek egy részét a zárai régészeti múzeumban őrzik. A római korból nem maradt megbízható adat a sziget lakott voltáról. Nem maradtak fenn római eredetű földrajzi nevek csak egy tenger alatti lelőhely a kis Tovarnjak-szigetnél és a Zorljevica kőbánya tanúsítja az itteni római jelenlétet. Molat szigete és vele a mai Brgulje területe a horvátok érkezésétől a velencei uralom kezdetéig 1409-ig Zára városához tartozott, amely 1151-ben a zárai Szent Kereszt bencés kolostornak adományozta. A bencések a későbbiekben is fontos szerepet játszottak a sziget fejlődésében. Miután Velence 1409-ben elfoglalta Zárát a szigetek is fennhatósága alá kerültek. Az 1421-es zárai kataszter szerint Molatot 1422 líráért a Zadulin családnak adták bérbe, majd 1464-ben a Detrišić (Detrico) család bérelte ki 1830 velencei líráért. 1539-től a szigetnek különböző bérlői voltak, de török háborúk miatt birtoklásuk időnként bizonytalan volt. Brgulje első írásos említése 1527-ben történt “Berguglie” alakban. A település története során mindvégig közeli Molatnak volt alárendelve. Káplánja, melyet a 17. században említenek először a molati plébániához tartozott. A 16. és 17. században a sziget gyéren lakott volt. A csekély lakosságot törökön kívül az uszkók kalózok is támadták és fosztogatták. Még 1684-ben is húsz molati lakost hurcoltak török kalózok rabságba. A 19. század elején amikor Dalmácia francia uralom alá került a törököket angol szolgálatban álló kalózok váltották fel, akik szintén többször támadták a szigetet. A kalózokon kívül a lakosságnak a Zárának és a Zára által nyakukba ültetett nagybirtokosok által támasztott terhekkel is szembe kellett néznie. 1615-ben a gróf még azt is megtiltotta, hogy földjeiken kívül más vagyont tartsanak, 1624-ben pedig a szabad favágást tiltotta meg 25 dukát büntetés megfizetésének terhe mellett. 1640-ben az olasz Lantana kereskedőcsalád vásárolta meg a szigetet amely még kegyetlenebbül bánt a lakossággal. Az elnyomás ellen a lakosság számos panaszt emelt, de azok eredménytelenek maradtak. Amíg a lakosság kemény adókat fizetett a termények, a halászat és az állattartás jövedelmei után a Lantana család egyre gazdagodott. Végül a 19. század második felében a szigetet eladták a Abelić családnak. Petar Abelić fia Kazimir a szigetet húga fiainak adta át így került az olasz Gozzetti család tulajdonába. Brguljénak 1857-ben 140, 1910-ben 176 lakosa volt. Plébániáját 1903-ban alapították. Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. Lakossága különösen az 1970-es években csökkent jelentősen, amikor a fiatalok közül sokan a nagyobb ipari városokba, Zárára és Fiumére költöztek, míg mások a könnyebb kenyérkereset reményében Amerikába, Ausztráliába vándoroltak ki. A második világháború után a férfiak közük sokan mentek tengerésznek. A rabi mészgyártás kiépítéséig 1964-ig a lakosság egy része mészégetéssel is foglalkozott és az itteni mészégetők híresek voltak. Az 1950-es években a halászat is fellendült, bár hagyományok hiányában nem fejlődött a legjelentősebb gazdasági ággá. Jószerivel csak a kikapcsolódás és a saját szükségletek kielégítésére korlátozódott. Mára a mezőgazdaság és az állattartás is szinte teljesen megszűnt. A lakosság számának csökkenése az utóbbi időben is tovább folytatódott. A falunak 2011-ben mindössze 48 lakosa volt. A legújabb időkben több új ház épült a sziget északkeleti oldalán Lipić kikötője közelében.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent András apostol tiszteletére szentelt plébániatemploma a 19. század elején épült, 1926-ban, 1956-ban és 2000-ben megújították. A templomnak három oltára van. A főoltáron Szent András apostol szobra látható. Ezen kívül még Páduai Szent Antalt és a Lourdes-i Szűzanyát ábrázoló szobrai találhatók. A harangtorony a templomtól délnyugatra áll, benne két haranggal, melyeket 1932-ben Ljubljanában öntöttek. A temető a falutól mintegy száz méterre északnyugatra fekszik. A falunak plébániaháza nincs.
A sziget délkeleti részén a falutól délre található a sziget belsejébe mélyen benyúló mély vizű Brgulei-öböl, ahol a kis Brguljski-szigettől északnyugatra nagyobb hajók is horgonyozhatnak.

További információk 
 Zapuntel weboldala 
 Molat szigetének weboldala 
 Zára turisztikai irodájának honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 Molat-sziget turistainformációk

Jegyzetek

Zára megye települései
Brgulje ( ) falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Zárához tartozik . Fekvése Zárától légvonalbankm-re északnyugatra , Pagtól légvonalbankm-re délnyugatra a Molat-sziget középső részén egy magaslaton fekszik . Története A falu területe akárcsak Molat-sziget már ősidők óta lakott . Ezt igazolja számos , elsősorban a paleolitikumból származó régészeti lelet , melyek egy részét a zárai régészeti múzeumban őrzik . A római korból nem maradt megbízható adat a sziget lakott voltáról . Nem maradtak fenn római eredetű földrajzi nevek csak egy tenger alatti lelőhely a kis Tovarnjak-szigetnél és a Zorljevica kőbánya tanúsítja az itteni római jelenlétet . Molat szigete és vele a mai Brgulje területe a horvátok érkezésétől a velencei uralom kezdetéigig Zára városához tartozott , amelyben a zárai Szent Kereszt bencés kolostornak adományozta . A bencések a későbbiekben is fontos szerepet játszottak a sziget fejlődésében . Miután Velenceben elfoglalta Zárát a szigetek is fennhatósága alá kerültek . Azes zárai kataszter szerint Molatotlíráért a Zadulin családnak adták bérbe , majdben a Detrišić ( Detrico ) család bérelte kivelencei líráért.től a szigetnek különböző bérlői voltak , de török háborúk miatt birtoklásuk időnként bizonytalan volt . Brgulje első írásos említéseben történt “Berguglie” alakban . A település története során mindvégig közeli Molatnak volt alárendelve . Káplánja , melyet a században említenek először a molati plébániához tartozott . A és században a sziget gyéren lakott volt . A csekély lakosságot törökön kívül az uszkók kalózok is támadták és fosztogatták . Mégben is húsz molati lakost hurcoltak török kalózok rabságba . A század elején amikor Dalmácia francia uralom alá került a törököket angol szolgálatban álló kalózok váltották fel , akik szintén többször támadták a szigetet . A kalózokon kívül a lakosságnak a Zárának és a Zára által nyakukba ültetett nagybirtokosok által támasztott terhekkel is szembe kellett néznie.ben a gróf még azt is megtiltotta , hogy földjeiken kívül más vagyont tartsanak, ben pedig a szabad favágást tiltotta megdukát büntetés megfizetésének terhe mellett.ben az olasz Lantana kereskedőcsalád vásárolta meg a szigetet amely még kegyetlenebbül bánt a lakossággal . Az elnyomás ellen a lakosság számos panaszt emelt , de azok eredménytelenek maradtak . Amíg a lakosság kemény adókat fizetett a termények , a halászat és az állattartás jövedelmei után a Lantana család egyre gazdagodott . Végül a század második felében a szigetet eladták a Abelić családnak . Petar Abelić fia Kazimir a szigetet húga fiainak adta át így került az olasz Gozzetti család tulajdonába . Brguljénakbenbenlakosa volt . Plébániájátban alapították . Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . Lakossága különösen azes években csökkent jelentősen , amikor a fiatalok közül sokan a nagyobb ipari városokba , Zárára és Fiumére költöztek , míg mások a könnyebb kenyérkereset reményében Amerikába , Ausztráliába vándoroltak ki . A második világháború után a férfiak közük sokan mentek tengerésznek . A rabi mészgyártás kiépítéséigig a lakosság egy része mészégetéssel is foglalkozott és az itteni mészégetők híresek voltak . Azes években a halászat is fellendült , bár hagyományok hiányában nem fejlődött a legjelentősebb gazdasági ággá . Jószerivel csak a kikapcsolódás és a saját szükségletek kielégítésére korlátozódott . Mára a mezőgazdaság és az állattartás is szinte teljesen megszűnt . A lakosság számának csökkenése az utóbbi időben is tovább folytatódott . A falunakben mindösszelakosa volt . A legújabb időkben több új ház épült a sziget északkeleti oldalán Lipić kikötője közelében . Lakosság Nevezetességei Szent András apostol tiszteletére szentelt plébániatemploma a század elején épült ,ban, ban ésben megújították . A templomnak három oltára van . A főoltáron Szent András apostol szobra látható . Ezen kívül még Páduai Szent Antalt és a Lourdes-i Szűzanyát ábrázoló szobrai találhatók . A harangtorony a templomtól délnyugatra áll , benne két haranggal , melyeketben Ljubljanában öntöttek . A temető a falutól mintegy száz méterre északnyugatra fekszik . A falunak plébániaháza nincs . A sziget délkeleti részén a falutól délre található a sziget belsejébe mélyen benyúló mély vizű Brgulei-öböl , ahol a kis Brguljski-szigettől északnyugatra nagyobb hajók is horgonyozhatnak . További információk Zapuntel weboldala Molat szigetének weboldala Zára turisztikai irodájának honlapja A zárai érsekség honlapja Molat-sziget turistainformációk Jegyzetek Zára megye települései