Donji Kašić
Donji Kašić falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 20, közúton 27 km-re keletre, községközpontjától légvonalban17, közúton 21 km-re északnyugatra, Dalmácia északi részén, Ravni kotari területén fekszik.

Története
Kašić egyike azoknak a településeknek, ahova a török kiűzése (1647) után Janko Mitrović hajdúvezér vezetésével a žegari uradalomhoz tartozó települések morlak (lényegében szerb) lakossága a Ravni kotari területén letelepedett. Első írásos említése 1683-ban történt a kotari morlakok gyülekezőhelyeként (a hagyomány szerint a mai Szent Illés templom helye), ahol döntést hoztak a kotari uszkók felkelésről Dalmácia felszabadításáról a török uralom alól. A felkelés szervezője és a ravni kotari morlak harcosok első vezére Ilija Janković volt, akihez kissé később Stojan Janković és Zaviša Janković kotari szerdárok, mindketten velencei kapitányok is csatlakoztak. A ravni kotariak a kandiai háború idején részt vettek Zára és Šibenik védelmében, valamint Klissza felszabadításában. A moreiai háború során 1684 és 1699 között többek között felszabadították Obrovacot, Benkovacot, Skradint is. A falu ezután 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 218, 1910-ben 317 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 99 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991 szeptemberében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került. A falut 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakossága elmenekült. 2011-ben 63 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Szent Illés próféta tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma 1872-ben épült. A délszláv háború idején súlyosan megrongálódott. A háború után Islam Latinski és Grčki, Kašić és Veljana faluk önkénteseinek segítségével újjáépítették. A templom előtt minden év augusztus 2-án Szent Illés ünnepén nagy népünnepélyt tartanak. 
A Mastirine nevű helyen egy valószínűleg Szent Mihály tiszteletére szentelt hatkaréjos 9. századi templom maradványai találhatók. A templomot 1955 és 1957 között Stjepan Gunjača vezetésével tárták fel, melynek eredményeit Dušan Jelovina (1982.) és Vedrana Delonga (1988.) publikálta. A templom a kora középkori dalmát szakrális építészet kiemelkedő példája.

Jegyzetek

Fordítás

Források
 Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU 
 A Građevinar folyóirat 2009. évi 6. száma

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége 

Zára megye települései
Donji Kašić falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban17 , közútonkm-re északnyugatra , Dalmácia északi részén , Ravni kotari területén fekszik . Története Kašić egyike azoknak a településeknek , ahova a török kiűzéseután Janko Mitrović hajdúvezér vezetésével a žegari uradalomhoz tartozó települések morlak ( lényegében szerb ) lakossága a Ravni kotari területén letelepedett . Első írásos említéseban történt a kotari morlakok gyülekezőhelyeként ( a hagyomány szerint a mai Szent Illés templom helye ) , ahol döntést hoztak a kotari uszkók felkelésről Dalmácia felszabadításáról a török uralom alól . A felkelés szervezője és a ravni kotari morlak harcosok első vezére Ilija Janković volt , akihez kissé később Stojan Janković és Zaviša Janković kotari szerdárok , mindketten velencei kapitányok is csatlakoztak . A ravni kotariak a kandiai háború idején részt vettek Zára és Šibenik védelmében , valamint Klissza felszabadításában . A moreiai háború soránésközött többek között felszabadították Obrovacot , Benkovacot , Skradint is . A falu ezutánig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.szeptember ében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került . A falutaugusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakossága elmenekült.benlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Szent Illés próféta tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomaben épült . A délszláv háború idején súlyosan megrongálódott . A háború után Islam Latinski és Grčki , Kašić és Veljana faluk önkénteseinek segítségével újjáépítették . A templom előtt minden év augusztusán Szent Illés ünnepén nagy népünnepélyt tartanak . A Mastirine nevű helyen egy valószínűleg Szent Mihály tiszteletére szentelt hatkaréjos századi templom maradványai találhatók . A templomotésközött Stjepan Gunjača vezetésével tárták fel , melynek eredményeit Dušan Jelovina ) és Vedrana Delonga ) publikálta . A templom a kora középkori dalmát szakrális építészet kiemelkedő példája . Jegyzetek Fordítás Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU A Građevinar folyóirat évi száma További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége Zára megye települései