Germaine Dieterlen
Germaine Dieterlen (Valleraugue, 1903. május 15. – Párizs, 1999. november 13.) – francia antropológus, néprajztudós.

Életrajza
Germaine Dieterlen  1903 május 15-én született Párizsban, protestáns családban. Tanulmányait Párizsban végezte, majd a Néprajzi Múzeumban dolgozott. 1931-ben találkozott Marcel Griaule-lal, akivel 1931 májusától 1933 februárjáig tartó Dakar-Dzsibuti misszióban. Tagja volt a negyedik (Sahara Kamerun), és az ötödik (Niger-Lac Iro, 1938–1939) Griaule Missiónak is. Germaine Dieterlen végezte az első vizsgálatokat a dogonoknál a második afrikai utazása alkalmával. Franciaországba visszatérve ő kezdte meg az itt gyűjtött anyagok vizsgálatát. Dieterlen 1941-ben kezdte a néprajzi kutatást Maliban, Bandiagarában.

Talán a legtöbbször, és legellentmondásosabban Dieterlent és Griaule-t bírálták a dogon csillagászati értekezéseik miatt amely egy ősi tudást részletezett, amely szerint létezik egy törpe fehér csillag, a Szíriusz B, más néven a Dog Star, mely szabad szemmel láthatatlan. Dieterlen dokumentálta és értelmezni próbálta a dogon Sigui ciklust, és az ehhez kapcsolódó rítusokat, amelyeket eddig csak részben figyeltek meg. Ezt az ősi bennszülött tudást (a Nommo), valamint azt a feltételezést, hogy a dogonoknak földönkívüliekkel lehetett kapcsolata népszerűsítette Robert Temple a Sirius rejtély (1976) könyvében.

A holland antropológus Walter van Beek, aki hét évet töltött a dogonoknál, komolyan kritizálta Griaule és Dieterlen kutatási módszereit. Brecher és Sagan forgatókönyve alapjául szolgált, hogy az egyik elsődleges informátor, aki befolyásolhatta a tanítást egy jezsuita misszionárius volt, aki a térségben élt még az érkezésük előtt (Dogon Restudied 1991). Lánya és munkatársa Marcel Griaule azonban  megvédte a projektet, elutasítva van Beek kritikáját.  Ezen kívül megemlíthető, szkeptikus még James Oberg újságíró is. Az ő dogon rejtély vizsgálata szintén nem talált lényeges bizonyítékot.

Akadémiai karrier
Dieterlen is folytatott tanulmányokat és igazgatója is volt a párizsi Ecole Pratique des Hautes Etudes, Sorbonnenak, alapító tagja a Centre National de la Recherche Scientifique (CNRS)-nek, valamint a Bizottsági elnöke a Néprajzi Film Bizottságnak (alapította Jean Rouch). Az 1978-ban megjelent „Hommage” gyűjtemény (Systèmes de signes: Textes Réunis en Hommage à Germaine Dieterlen) tartalmazza a Meyer Fortes és Claude Lévi-Strauss esszéket. Dieterlen is együttműködött a néprajzi filmesekkel mint Griaule. Mary Douglas áttekintette az eredményeket, amelyeket a Dieterlen francia antropológia Dogon Kultúra - profán és Arcane (1968).

A francia iskola és a néprajz területén Germaine Dieterlen - valamint Solange Gannay is, aki részt vett az 1936–1937-es Dakar-Dzsibuti Missioban és néprajzi anyagot gyűjtött a francia Szudánban, a dogonoknál, a Badiagara fennsíkon. Erről szóló könyvét 1941-ben adták ki Párizsban, valamint Marcel Griaule, Michel Leiris, Deborah Lifshitz, Denise Paulme, André Schaeffner - neve elválaszthatatlan a történelmi 1930-as az egykori francia Szudánban, most Maliban végzett nagy dogon kutatás óta.

Jegyzetek

Források
 Encyclopedia Universalis
 Africultures

Francia antropológusok
Néprajzkutatók
1903-ban született személyek
1999-ben elhunyt személyek
Párizsiak
Germaine Dieterlen ( Valleraugue , május – Párizs , november ) – francia antropológus , néprajztudós . Életrajza Germaine Dieterlen májusén született Párizsban , protestáns családban . Tanulmányait Párizsban végezte , majd a Néprajzi Múzeumban dolgozott.ben találkozott Marcel Griaule-lal , akivelmájusátólfebruárjáig tartó Dakar-Dzsibuti misszióban . Tagja volt a negyedik ( Sahara Kamerun ) , és az ötödik ( Niger-Lac Iro, 1939 ) Griaule Missiónak is . Germaine Dieterlen végezte az első vizsgálatokat a dogonoknál a második afrikai utazása alkalmával . Franciaországba visszatérve ő kezdte meg az itt gyűjtött anyagok vizsgálatát . Dieterlenben kezdte a néprajzi kutatást Maliban , Bandiagarában . Talán a legtöbbször , és legellentmondásosabban Dieterlent és Griaule-t bírálták a dogon csillagászati értekezéseik miatt amely egy ősi tudást részletezett , amely szerint létezik egy törpe fehér csillag , a Szíriusz B , más néven a Dog Star , mely szabad szemmel láthatatlan . Dieterlen dokumentálta és értelmezni próbálta a dogon Sigui ciklust , és az ehhez kapcsolódó rítusokat , amelyeket eddig csak részben figyeltek meg . Ezt az ősi bennszülött tudást ( a Nommo ) , valamint azt a feltételezést , hogy a dogonoknak földönkívüliekkel lehetett kapcsolata népszerűsítette Robert Temple a Sirius rejtélykönyvében . A holland antropológus Walter van Beek , aki hét évet töltött a dogonoknál , komolyan kritizálta Griaule és Dieterlen kutatási módszereit . Brecher és Sagan forgatókönyve alapjául szolgált , hogy az egyik elsődleges informátor , aki befolyásolhatta a tanítást egy jezsuita misszionárius volt , aki a térségben élt még az érkezésük előtt ( Dogon Restudied Lánya és munkatársa Marcel Griaule azonban megvédte a projektet , elutasítva van Beek kritikáját . Ezen kívül megemlíthető , szkeptikus még James Oberg újságíró is . Az ő dogon rejtély vizsgálata szintén nem talált lényeges bizonyítékot . Akadémiai karrier Dieterlen is folytatott tanulmányokat és igazgatója is volt a párizsi Ecole Pratique des Hautes Etudes , Sorbonnenak , alapító tagja a Centre National de la Recherche Scientifique ( CNRS)-nek , valamint a Bizottsági elnöke a Néprajzi Film Bizottságnak ( alapította Jean Rouch ) . Azban megjelent „ Hommage” gyűjtemény ( Systèmes de signes : Textes Réunis en Hommage à Germaine Dieterlen ) tartalmazza a Meyer Fortes és Claude Lévi-Strauss esszéket . Dieterlen is együttműködött a néprajzi filmesekkel mint Griaule . Mary Douglas áttekintette az eredményeket , amelyeket a Dieterlen francia antropológia Dogon Kultúra - profán és Arcane A francia iskola és a néprajz területén Germaine Dieterlen - valamint Solange Gannay is , aki részt vett az1937-es Dakar-Dzsibuti Missioban és néprajzi anyagot gyűjtött a francia Szudánban , a dogonoknál , a Badiagara fennsíkon . Erről szóló könyvétben adták ki Párizsban , valamint Marcel Griaule , Michel Leiris , Deborah Lifshitz , Denise Paulme , André Schaeffner - neve elválaszthatatlan a történelmias az egykori francia Szudánban , most Maliban végzett nagy dogon kutatás óta . Jegyzetek Források Encyclopedia Universalis Africultures Francia antropológusok Néprajzkutatók 1903-ban született személyek 1999-ben elhunyt személyek Párizsiak