Csáki Frigyes
Csáki Frigyes (Budapest, 1921. március 11. – Budapest, 1977. augusztus 29.) állami díjas villamosmérnök, egyetemi tanár, a műszaki tudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. A szabályozáselmélet és az irányítástechnika (automatika) tudományának iskolateremtő egyénisége volt.

Életútja 
Középiskolásként második helyezést ért el az országos matematikai tanulmányi versenyen. Egyetemre nem vették fel, így 1939-ben Pestszenterzsébeten helyezkedett el szövőgyári munkásként és gépkezelőként, miközben textilipari iskolába járt. A második világháború éveiben, 1942 után a hatóságok több ízben elvitték munkaszolgálatra. Utolsó behívásakor megszökött és 1945 tavaszáig bujkált. 1945-ben beiratkozott a József Nádor Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetemre, tanulmányaival párhuzamosan, 1946–1948 között pedig két budapesti villamossági gyárban is dolgozott gyakornokként. 1949-ben gépészmérnöki oklevelet szerzett. 1949–1951 között a villamos gépek üzemtana, illetve a különleges villamos gépek műegyetemi tanszékén gyakornokoskodott, majd tanársegéd lett, 1951 után pedig a Magyar Tudományos Akadémia aspirantúráját töltötte ugyanitt. Ezzel párhuzamosan 1951-től oktatott a miskolci Rákosi Mátyás Nehézipari Műszaki Egyetemen is. 1954-ben a műszaki tudományok kandidátusa lett, s ugyanebben az évben nevezték ki a Villamos Energetikai Kutatóintézet tudományos osztályvezetőjévé. Két év elteltével, 1956-ban a Budapesti Műszaki Egyetem villamos gépek tanszékének docense lett, ezzel párhuzamosan pedig 1956–1961 között az MTA Automatizálási Kutatóintézet alapítógárdájának tagja, tudományos munkatársa volt. 1960-ban megvédte doktori értekezését, és a műszaki tudományok doktora lett. 1961-től haláláig a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem általa alapított automatizálási tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára volt, egyidejűleg 1962-től a Magyar Tudományos Akadémia Automatizálási Kutatóintézetének igazgatóhelyettesi feladatait is ellátta. 1963–1964 között a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem oktatási rektorhelyettese, 1964–1969 között pedig rektora volt.

Munkássága 
Tudományos pályája első szakaszában az elektromos energiaátvitel, a villamos gépek elméleti problémáival foglalkozott. Az 1960-as évek elejétől érdeklődése az erősáramú ipari berendezések elektrotechnikája, ezen keresztül a szabályozáselmélet, az irányítástechnika (automatika), a folyamatirányítás és a digitális vezérlés kérdéseire irányult. Kutatásaival és szakkönyveivel megteremtette a teljesítményelektronika és automatika magyarországi alapjait. Egyetemi tanszékein sokat tett a villamosmérnöki képzés korszerűsítéséért.

1972-től Borisz Nyikolajevics Petrov mellett a Budapesten kiadott Problems of Control and Information Theory című szakfolyóirat főszerkesztője volt.

Társasági tagságai és elismerései 
Tudományos eredményei elismeréseként 1965-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1976-ban rendes tagjává választották. 1970–1973 között a tudós testület elnökségi tagja volt, majd 1976-tól haláláig látta el az Akadémia alelnöki feladatait. A Magyar Elektrotechnikai Egyesület és a Pugwash-mozgalom magyar nemzeti bizottságának is elnöke volt.

Tudományos és oktatásszervezési eredményei elismeréseként 1961-ben Akadémiai Díjat vett át, 1973-ban az automatika tudományának elméleti megalapozásáért az Állami Díj első fokozatát, 1977-ben Kruspér István-emlékérmet kapott. Emellett díjazottja volt a Munka Érdemrend arany fokozatának (1967) és a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnek (1970) is. 1971-ben a Moszkvai Energetikai Intézet tiszteletbeli doktorává avatták.

Főbb művei 
 
 
 
 
 
  (Csáki előadásai alapján összeállította Lehoczky János)
 
  (Bézi Istvánnal és Barki Kálmánnal)
  (Csáki előadásai alapján összeállította Bars Ruth)
 
 
 
  (Barki Kálmánnal)
 
  (Gál Tiborral és Lakatos Lóránttal)

Jegyzetek

Források 
 
 
 
 
 

1921-ben született személyek
1977-ben elhunyt személyek
Magyar villamosmérnökök
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
Magyar rektorok
MTA-tagok
Állami díjasok
Budapesten született személyek
Csáki Frigyes ( Budapest , március – Budapest , augusztus ) állami díjas villamosmérnök , egyetemi tanár , a műszaki tudományok doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . A szabályozáselmélet és az irányítástechnika ( automatika ) tudományának iskolateremtő egyénisége volt . Életútja Középiskolásként második helyezést ért el az országos matematikai tanulmányi versenyen . Egyetemre nem vették fel , ígyben Pestszenterzsébeten helyezkedett el szövőgyári munkásként és gépkezelőként , miközben textilipari iskolába járt . A második világháború éveiben, után a hatóságok több ízben elvitték munkaszolgálatra . Utolsó behívásakor megszökött éstavaszáig bujkált.ben beiratkozott a József Nádor Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetemre , tanulmányaival párhuzamosan, 1948 között pedig két budapesti villamossági gyárban is dolgozott gyakornokként.ben gépészmérnöki oklevelet szerzett.1951 között a villamos gépek üzemtana , illetve a különleges villamos gépek műegyetemi tanszékén gyakornokoskodott , majd tanársegéd lett, után pedig a Magyar Tudományos Akadémia aspirantúráját töltötte ugyanitt . Ezzel párhuzamosantől oktatott a miskolci Rákosi Mátyás Nehézipari Műszaki Egyetemen is.ben a műszaki tudományok kandidátusa lett , s ugyanebben az évben nevezték ki a Villamos Energetikai Kutatóintézet tudományos osztályvezetőjévé . Két év elteltével, ban a Budapesti Műszaki Egyetem villamos gépek tanszékének docense lett , ezzel párhuzamosan pedig1961 között az MTA Automatizálási Kutatóintézet alapítógárdájának tagja , tudományos munkatársa volt.ban megvédte doktori értekezését , és a műszaki tudományok doktora lett.től haláláig a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem általa alapított automatizálási tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára volt , egyidejűlegtől a Magyar Tudományos Akadémia Automatizálási Kutatóintézetének igazgatóhelyettesi feladatait is ellátta.1964 között a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem oktatási rektorhelyettese, 1969 között pedig rektora volt . Munkássága Tudományos pályája első szakaszában az elektromos energiaátvitel , a villamos gépek elméleti problémáival foglalkozott . Azas évek elejétől érdeklődése az erősáramú ipari berendezések elektrotechnikája , ezen keresztül a szabályozáselmélet , az irányítástechnika ( automatika ) , a folyamatirányítás és a digitális vezérlés kérdéseire irányult . Kutatásaival és szakkönyveivel megteremtette a teljesítményelektronika és automatika magyarországi alapjait . Egyetemi tanszékein sokat tett a villamosmérnöki képzés korszerűsítéséért . 1972-től Borisz Nyikolajevics Petrov mellett a Budapesten kiadott Problems of Control and Information Theory című szakfolyóirat főszerkesztője volt . Társasági tagságai és elismerései Tudományos eredményei elismerésekéntben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ban rendes tagjává választották.1973 között a tudós testület elnökségi tagja volt , majdtól haláláig látta el az Akadémia alelnöki feladatait . A Magyar Elektrotechnikai Egyesület és a Pugwash-mozgalom magyar nemzeti bizottságának is elnöke volt . Tudományos és oktatásszervezési eredményei elismerésekéntben Akadémiai Díjat vett át, ban az automatika tudományának elméleti megalapozásáért az Állami Díj első fokozatát, ben Kruspér István-emlékérmet kapott . Emellett díjazottja volt a Munka Érdemrend arany fokozatánakés a Felszabadulási Jubileumi Emlékéremnekis.ben a Moszkvai Energetikai Intézet tiszteletbeli doktorává avatták . Főbb művei ( Csáki előadásai alapján összeállította Lehoczky János ) ( Bézi Istvánnal és Barki Kálmánnal ) ( Csáki előadásai alapján összeállította Bars Ruth ) ( Barki Kálmánnal ) ( Gál Tiborral és Lakatos Lóránttal ) Jegyzetek Források 1921-ben született személyek 1977-ben elhunyt személyek Magyar villamosmérnökök Magyar egyetemi , főiskolai oktatók Magyar rektorok MTA-tagok Állami díjasok Budapesten született személyek