Frank Macfarlane Burnet
Sir Frank Macfarlane Burnet OM (Traralgon, 1899. szeptember 3. – Port Fairy, 1985. augusztus 31.) ausztrál virológus, immunológus. 1960-ban Peter Medawarral közösen elnyerte az orvostudományi Nobel-díjat a szerzett immuntolerancia felfedezéséért.

Pályafutása
Frank Macfarlane Burnet a Victoria állambeli ausztrál kisvárosban, Traralgonban született 1899. szeptember 3-án. Apja a skóciai születésű Frank Burnet, a Colonial Bank helyi fiókjának menedzsere, anyja pedig Hadassah Pollock Mackay volt. Hét gyermekük közül Frank volt a második. Visszahúzódó természetű gyerek volt, sokat olvasott és bogarakat gyűjtött. Anyja keveset foglalkozott vele, mert ideje nagy részét Frank gyengeelméjű nővérének ápolása kötötte le. Frank a helyi iskolákba járt, majd elnyert egy ösztöndíjat a bentlakásos Geelong College-ba. Ennek elvégzése után a Melbourne-i Egyetemen orvosnak tanult és 1923-ban megkapta MD (orvosdoktori) fokozatát.

Ugyancsak 1923-ban Burnet amellett, hogy a Melbourne-i Királyi Kórházban elkezdte patológusi rezidentúráját, az egyetem Walter és Eliza Hall Patológiai és Orvosi Kutatóintézetében is dolgozott. Az intézet igazgatója a tehetséges fiatal kutatót 1925-ben a londoni Lister Intézetbe küldte külföldi tapasztalatszerzésre. Burnet itt megszerezte a PhD-ját, majd 1928-ban visszatért Melbourne-be, a Hall Intézetbe. 1932-ben Henry Dale kétéves ösztöndíjat biztosított számára a londoni Nemzeti Orvostudományi Kutatóintézetbe, melynek igazgatója volt. Burnet itt kezdett el foglalkozni a vírusokkal, elsősorban az influenzavírussal, és a későbbiekben kutatómunkájának döntő része erre a területre irányult.

1944-ben megpályázta a Hall Intézet megürülő igazgatói székét (annak ellenére, hogy a Harvard Egyetemen is ajánlottak neki professzori katedrát) és az intézetet egészen 1965-ös visszavonulásáig ő vezette.

Munkássága

Kezdő kutatóként Burnet a hastífuszos betegek agglutinációs reakciót, majd a diftériaoltóanyag bakteriális szennyezését vizsgálta. Miután érdeklődése a virológia felé fordult, az első jelentősebb eredménye az volt, hogy továbbfejlesztette az influenzavírus tyúktojásban való tenyésztésének technikáját. 1935-ben izolálta az influenzavírus A egy ausztrál törzsét. Több cikket publikált az influenzavírus és a sertésinfluenza vírusának szerológiai variációiról és mutációiról. A harmincas években több kísérletet végzett a bakteriofágok sejten való megtapadásáról és a gazdasejtbe való bejutásáról. Felismerte, hogy a kolera kórokozójának van egy enzime, a neuraminidáz amely meggátolja az influenzavírus-fertőzést, ezzel hozzájárult a vírus felszíni neuraminidázának felfedezéséhez. 1951-ben Burnet és Patricia Lund azt a felfedezést tette (melyet a kortársak akkor kétkedéssel fogadtak), hogy ha egy sejtet két különböző törzshöz tartozó influenzavírus fertőz meg, akkor az utódok között rekombináns típusok is előfordulnak.

A virológián kívül részt vett a pszittakózis és a Q-láz kórokozójának felderítésében; utóbbi, a Coxiella burnetii róla kapta a nevét.

A 40-es és 50-es években Burnet érdeklődése a szervezet immunreakciói felé fordult és 1957-ben bejelentette, hogy az intézete fő kutatási profilja ezután az immunológia lesz. Döntését sok munkatársa diktatórikusnak tartotta és a Melbourne-i Egyetemre távoztak. Burnet sokat foglalkozott az autoimmun betegségek kórtanával és azt kutatta, miképp ismeri fel a szervezet a saját szöveteit és különbözteti meg őket az idegen anyagoktól. Kidolgozta a klonális szelekció elméletét, miszerint az antitesttermelő fehérvérsejtek csak egyféle ellenanyagot képesek kiválasztani és embrionális fejlődés egy szakaszában azok a fehérvérsejtek, amelyek a szervezet szöveteivel reagálnak, elpusztulnak. 1958-ban Joshua Lederberg és Gustav Nossal bebizonyította, hogy a B-sejtek valóban csak egyféle ellenanyagot képesek termelni és ezzel Burnet elmélete általánosan elfogadottá vált.

Díjai
Bár élete nagy részét virológiai kutatással töltötte, Frank Macfarlene Burnet immunológiai elméletéért kapott 1960-ban orvostudományi Nobel-díjat (a brit Peter Medawarral közösen). Ezenfelül számos egyéb díjazásban és kitüntetésben részesült: 
1947 a Royal Society Royal-érme
1952 Albert Lasker-díj az orvostudományi alapkutatásért
1952 Emil von Behring-díj
1958 Order of Merit
1959 a Royal Society Copley-érme
1961 Felkelő Nap érdemrend
1969 a Brit Birodalom Rendje
1978 Ausztrália-rend
1942-ben lett tagja a Royal Society-nak. Tizenhárom ausztrál és külföldi egyetem választotta díszdoktorává. VI. György király 1951-ben lovaggá ütötte. 1960-ban ő volt az első "Az év ausztrálja".

Családja
Frank Burnet 1928-ban vette feleségül Edith Linda Druce-t. Egy fiuk (Ian Burnet) és két lányuk (Elizabeth és Deborah Burnet) született.

Frank Macfarlene Burnet 1985. augusztus 31-én halt meg előző évben megoperált végbélrákjának áttétjei következtében.

Jegyzetek

Források
Sir Frank Macfarlane Burnet – Biographical NobelPrize.org
Frank Macfarlene Burnet Notable Names Database
Burnet, Sir Frank Macfarlane (Mac) (1899–1985) Australian Dictionary of Biography
Macfarlane Burnet Biography biography.com

Ausztrál Nobel-díjasok
Orvosi-fiziológiai Nobel-díjasok
1899-ben született személyek
1985-ben elhunyt személyek
A Felkelő Nap érdemrend kitüntetettjei
Sir Frank Macfarlane Burnet OM ( Traralgon , szeptember – Port Fairy , augusztus ) ausztrál virológus , immunológus.ban Peter Medawarral közösen elnyerte az orvostudományi Nobel-díjat a szerzett immuntolerancia felfedezéséért . Pályafutása Frank Macfarlane Burnet a Victoria állambeli ausztrál kisvárosban , Traralgonban született szeptemberán . Apja a skóciai születésű Frank Burnet , a Colonial Bank helyi fiókjának menedzsere , anyja pedig Hadassah Pollock Mackay volt . Hét gyermekük közül Frank volt a második . Visszahúzódó természetű gyerek volt , sokat olvasott és bogarakat gyűjtött . Anyja keveset foglalkozott vele , mert ideje nagy részét Frank gyengeelméjű nővérének ápolása kötötte le . Frank a helyi iskolákba járt , majd elnyert egy ösztöndíjat a bentlakásos Geelong College-ba . Ennek elvégzése után a Melbourne-i Egyetemen orvosnak tanult ésban megkapta MD ( orvosdoktori ) fokozatát . Ugyancsakban Burnet amellett , hogy a Melbourne-i Királyi Kórházban elkezdte patológusi rezidentúráját , az egyetem Walter és Eliza Hall Patológiai és Orvosi Kutatóintézetében is dolgozott . Az intézet igazgatója a tehetséges fiatal kutatótben a londoni Lister Intézetbe küldte külföldi tapasztalatszerzésre . Burnet itt megszerezte a PhD-ját , majdban visszatért Melbourne-be , a Hall Intézetbe.ben Henry Dale kétéves ösztöndíjat biztosított számára a londoni Nemzeti Orvostudományi Kutatóintézetbe , melynek igazgatója volt . Burnet itt kezdett el foglalkozni a vírusokkal , elsősorban az influenzavírussal , és a későbbiekben kutatómunkájának döntő része erre a területre irányult . 1944-ben megpályázta a Hall Intézet megürülő igazgatói székét ( annak ellenére , hogy a Harvard Egyetemen is ajánlottak neki professzori katedrát ) és az intézetet egészenös visszavonulásáig ő vezette . Munkássága Kezdő kutatóként Burnet a hastífuszos betegek agglutinációs reakciót , majd a diftériaoltóanyag bakteriális szennyezését vizsgálta . Miután érdeklődése a virológia felé fordult , az első jelentősebb eredménye az volt , hogy továbbfejlesztette az influenzavírus tyúktojásban való tenyésztésének technikáját.ben izolálta az influenzavírus A egy ausztrál törzsét . Több cikket publikált az influenzavírus és a sertésinfluenza vírusának szerológiai variációiról és mutációiról . A harmincas években több kísérletet végzett a bakteriofágok sejten való megtapadásáról és a gazdasejtbe való bejutásáról . Felismerte , hogy a kolera kórokozójának van egy enzime , a neuraminidáz amely meggátolja az influenzavírus-fertőzést , ezzel hozzájárult a vírus felszíni neuraminidázának felfedezéséhez.ben Burnet és Patricia Lund azt a felfedezést tette ( melyet a kortársak akkor kétkedéssel fogadtak ) , hogy ha egy sejtet két különböző törzshöz tartozó influenzavírus fertőz meg , akkor az utódok között rekombináns típusok is előfordulnak . A virológián kívül részt vett a pszittakózis és a Q-láz kórokozójának felderítésében ; utóbbi , a Coxiella burnetii róla kapta a nevét . Aes éses években Burnet érdeklődése a szervezet immunreakciói felé fordult ésben bejelentette , hogy az intézete fő kutatási profilja ezután az immunológia lesz . Döntését sok munkatársa diktatórikusnak tartotta és a Melbourne-i Egyetemre távoztak . Burnet sokat foglalkozott az autoimmun betegségek kórtanával és azt kutatta , miképp ismeri fel a szervezet a saját szöveteit és különbözteti meg őket az idegen anyagoktól . Kidolgozta a klonális szelekció elméletét , miszerint az antitesttermelő fehérvérsejtek csak egyféle ellenanyagot képesek kiválasztani és embrionális fejlődés egy szakaszában azok a fehérvérsejtek , amelyek a szervezet szöveteivel reagálnak , elpusztulnak.ban Joshua Lederberg és Gustav Nossal bebizonyította , hogy a B-sejtek valóban csak egyféle ellenanyagot képesek termelni és ezzel Burnet elmélete általánosan elfogadottá vált . Díjai Bár élete nagy részét virológiai kutatással töltötte , Frank Macfarlene Burnet immunológiai elméletéért kapottban orvostudományi Nobel-díjat ( a brit Peter Medawarral közösen ) . Ezenfelül számos egyéb díjazásban és kitüntetésben részesült : 1947 a Royal Society Royal-érme 1952 Albert Lasker-díj az orvostudományi alapkutatásért 1952 Emil von Behring-díj 1958 Order of Merit 1959 a Royal Society Copley-érme 1961 Felkelő Nap érdemrend 1969 a Brit Birodalom Rendje 1978 Ausztrália-rend 1942-ben lett tagja a Royal Society-nak . Tizenhárom ausztrál és külföldi egyetem választotta díszdoktorává . VI. György királyben lovaggá ütötte.ban ő volt az első " Az év ausztrálja " . Családja Frank Burnetban vette feleségül Edith Linda Druce-t . Egy fiuk ( Ian Burnet ) és két lányuk ( Elizabeth és Deborah Burnet ) született . Frank Macfarlene Burnet augusztusén halt meg előző évben megoperált végbélrákjának áttétjei következtében . Jegyzetek Források Sir Frank Macfarlane Burnet – Biographical NobelPrize.org Frank Macfarlene Burnet Notable Names Database Burnet , Sir Frank Macfarlane ( Mac) 1985 ) Australian Dictionary of Biography Macfarlane Burnet Biography biography.com Ausztrál Nobel-díjasok Orvosi-fiziológiai Nobel-díjasok 1899-ben született személyek 1985-ben elhunyt személyek A Felkelő Nap érdemrend kitüntetettjei