Brassovia vára
Brassovia vára (, ) a Cenken elhelyezkedő parasztvár, a környék legfontosabb védelmi pontja volt. Eredete nem tisztázott (egyes történészek szerint az ókorban épült, mások a középkorra datálják), végső formáját a 13. században nyerte el. A 15. században Hunyadi János parancsot adott a vár lebontására, mivel úgy ítélte meg, hogy fenntartása túlságosan nehézkes, és ha az ellenség kezére kerül, veszélyt jelent az egész vidékre. A 21. századra már csak néhány alacsony falszakasz és alapzat maradt az egykori várból. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-I-m-B-11259.01 sorszámon szerepel.

A Brassovia nevet csak a modern korban kapta (legelőször 1805-ben említik ezen a néven); a korabeli okmányok szerint a régi brassóiak egyszerűen „várnak” vagy „nagy várnak” nevezték.

Története, feltárása
A vár keletkezésének dátuma máig vita tárgyát képezi a történészek között. Nicolae Iorga, Nicolau Popu és mások szerint Brassovia várát a Német Lovagrend építette a 13. század elején, Bakó Géza szerint pedig a 13. század második feléből, a tatár betörések idejéből származik. Köpeci Sebestyén József a 11. századi magyar királyi határvédelmi rendszer utolsó, legnyugatibb láncszemének vélte. Erich Jekelius, Sextil Pușcariu, Ion Podea és mások véleménye az, hogy a vár már az ókorban is létezett, a teutonok csak átépítették és megerősítették. Olyan vélemények is vannak, melyek szerint a népvándorláskor idejéből származik.

Az 1933 és 1937 között végzett régészeti ásatások római kori épületek és újkőkorszaki tárgyak maradványait tárták fel. Ugyanekkor bukkantak rá a Szent Lénárd-kápolna alapjaira is (lásd alább), mely a vár kútja fölé épült.

Jekelius szerint a német telepesek érkezése előtt a vár védelmét románok látták el, akik a mai Bolgárszeg területén egy Cutun nevű tanyán laktak; a legenda szerint egy alagút is volt Cutun és a vár között. A 13. század második felében a magyar királyi udvar székelyeket telepített a mai Bolonya környékére, hogy a várban helyőrségként szolgáljanak.

A brassóiak a várban vészeltek át több tatár- és törökdúlást. 1394–1395-ben Öreg Mircea itt helyezte biztonságba családját, a török harcok előestéjén. Az 1421-es török betörés során a brassóiak kénytelenek voltak zálogba adni a várat II. Murádnak. 1447 végén Hunyadi János visszavásárolta a várat a törököktől, majd parancsot adott a vár lebontására, mivel úgy ítélte meg, hogy fenntartása túlságosan nehézkes és költséges, és ha az ellenség kezére kerül, veszélyt jelent az egész vidékre. A bontást 1455 tavaszán fejezték be, a köveket a városerőd megerősítésére használták fel.

A vár emlékét továbbra is őrizte több földrajzi név, így dy burg gas (Vár utca, a jelenlegi Str. Castelului), Burch hols (Várnyak, a jelenlegi Str. Dobrogeanu Gherea), vagy Burggrund (Váralja, a jelenlegi Rakodó-negyed). Maga a Cenk neve is egykoron Burgberg (Várhegy) volt, Cenknek (Zinne) csak a 960 méteres csúcsot nevezték.

A romokat legelőször Joseph Teutsch térképezte fel 1750-ben, az első tanulmányt pedig Lucas Joseph Marienburg írta 1805-ben. A régészeti feltárások 1912-ben kezdődtek, Karl Ernst Schnell polgármester támogatásával. 1933-ban a Barcasági Szász Múzeum végzett ásatásokat Gustav Treiber és Sebestyén József vezetésével, 1937-ben pedig Alfred Prox. 1970-ben, a Cenk felvonójának építésekor lebontották a déli főkapu és a hozzá tartozó bástya maradványait, az utolsó nagyobb fennmaradt romokat.

A 21. század elején újra akarták építeni a várat, de ezt a környezetvédelmi hatóság nem hagyta jóvá. Jelenleg egy 1:100 léptékű makett látható a Cenk-felvonó alsó állomásánál.

Leírása
Brassovia vára a legrégibb középkori erődítmény volt Brassó területén, és egy időben a legnagyobb középkori vár Délkelet-Erdélyben. A meredek sziklafalak és az elszigetelt hely miatt szinte bevehetetlen volt.

A vár a Cenk-tetőtől nyugatra helyezkedett el; alaprajza szabálytalan háromszög, területe megközelítőleg 2,3 hektár, és 170–180 cm magas, 80–180 cm vastag falai voltak. A 960 méteres Cenk-tető és a 925 méteres Kis-Cenk között egy északkelet-délnyugat irányú, 80 cm vastag, közel 200 méter hosszú fal húzódott. A távolság felénél négy, két keskenyebb és két szélesebb bejárat volt; innen egy ösvény indult nyugat felé a meredek domboldalon. A Cenk-tetőtől egy másik, 180 cm vastag fal indult déli irányba, majd nyugat felé fordult; itt csatlakozott a Rakodó felől érkező ösvény. A harmadik, szintén 180 cm vastag fal a Cenk-nyereg felé nézett és megközelítőleg a 920 méteres szintvonalon húzódott; itt volt a bástyával ellátott főkapu.

A Szent Lénárd-kápolna
A román stílusú, Noblati Szent Lénárdnak szentelt kápolna a vár délnyugati részén, a főkapu közelében helyezkedett el. Hajója 8,5 × 7 méter alapú volt, melyhez egy kisebb kórus és egy félköríves apszis csatlakozott. 1401 körül a főhajót nyugat felé hosszabbították, és egy mellékhajót, továbbá egy előcsarnokot is hozzáépítettek. A kápolna a vár aknás kútja fölé épült; ez a kút öt méteres mélységből nyerte a vizet, ahol egy mészkőben kialakult, vízzáró márgaréteg által szigetelt barlangban egy forrás tört fel. A kútásók empirikus ismereteikre hagyatkozva sikeresen azonosították a forrás helyét, azonban az egyszerű emberek isteni csodának tekintették a friss víz jelenlétét a magasan fekvő sziklás platón, ezért a kápolnát Noblati Szent Lénárdnak dedikálták, aki a legenda szerint vizet fakasztott a földből.

A váréhoz hasonlóan a kápolna eredete, építésének ideje sem tisztázott. Sebestyén József szerint a kereszténység felvétele előtt épült, pogány kultikus helyre. Ferenczi Sándor a téglák kinézetét és méretét véve alapul a 11. századra datálta. Gustav Treiber szintén 11. századinak vélte, szerinte egy bencés kolostorhoz tartozott (a várfalhoz épített hét cellát pedig a szerzetesek lakhelyének tekintette), azonban ez a feltételezés nem nyert megerősítést. Alfred Prox ennél későbbre, a 13. századra tette a keletkezés időpontját, azzal érvelve, hogy Szent Lénárd legendája és tisztelete csak a 13. században terjedt el Erdélyben.

Nem sokkal a vár lebontása után, 1458-ben a már romossá vált kápolnát is elbontották. Szécsi Dénes esztergomi érsek azzal a kitétellel engedélyezte ezt, hogy a brassóiak a városi nagytemplomban (a későbbi Fekete templomban) oltárt állítanak Szent Lénárd tiszteletére.

Képek

Jegyzetek

Források

További információk
 
 
 
 

Brassó történelme
Brassó megye műemlékei
Erdély várai
Brassó elpusztult építményei
Brassovia vára ( , ) a Cenken elhelyezkedő parasztvár , a környék legfontosabb védelmi pontja volt . Eredete nem tisztázott ( egyes történészek szerint az ókorban épült , mások a középkorra datálják ) , végső formáját a században nyerte el . A században Hunyadi János parancsot adott a vár lebontására , mivel úgy ítélte meg , hogy fenntartása túlságosan nehézkes , és ha az ellenség kezére kerül , veszélyt jelent az egész vidékre . A századra már csak néhány alacsony falszakasz és alapzat maradt az egykori várból . A romániai műemlékek jegyzékében a BV-I-m-B-11259.01 sorszámon szerepel . A Brassovia nevet csak a modern korban kapta ( legelőszörben említik ezen a néven ) ; a korabeli okmányok szerint a régi brassóiak egyszerűen „ várnak” vagy „ nagy várnak” nevezték . Története , feltárása A vár keletkezésének dátuma máig vita tárgyát képezi a történészek között . Nicolae Iorga , Nicolau Popu és mások szerint Brassovia várát a Német Lovagrend építette a század elején , Bakó Géza szerint pedig a század második feléből , a tatár betörések idejéből származik . Köpeci Sebestyén József a századi magyar királyi határvédelmi rendszer utolsó , legnyugatibb láncszemének vélte . Erich Jekelius , Sextil Pușcariu , Ion Podea és mások véleménye az , hogy a vár már az ókorban is létezett , a teutonok csak átépítették és megerősítették . Olyan vélemények is vannak , melyek szerint a népvándorláskor idejéből származik . Azésközött végzett régészeti ásatások római kori épületek és újkőkorszaki tárgyak maradványait tárták fel . Ugyanekkor bukkantak rá a Szent Lénárd-kápolna alapjaira is ( lásd alább ) , mely a vár kútja fölé épült . Jekelius szerint a német telepesek érkezése előtt a vár védelmét románok látták el , akik a mai Bolgárszeg területén egy Cutun nevű tanyán laktak ; a legenda szerint egy alagút is volt Cutun és a vár között . A század második felében a magyar királyi udvar székelyeket telepített a mai Bolonya környékére , hogy a várban helyőrségként szolgáljanak . A brassóiak a várban vészeltek át több tatár- és törökdúlást.1395-ben Öreg Mircea itt helyezte biztonságba családját , a török harcok előestéjén . Azes török betörés során a brassóiak kénytelenek voltak zálogba adni a várat II. Murádnak.végén Hunyadi János visszavásárolta a várat a törököktől , majd parancsot adott a vár lebontására , mivel úgy ítélte meg , hogy fenntartása túlságosan nehézkes és költséges , és ha az ellenség kezére kerül , veszélyt jelent az egész vidékre . A bontásttavaszán fejezték be , a köveket a városerőd megerősítésére használták fel . A vár emlékét továbbra is őrizte több földrajzi név , így dy burg gas ( Vár utca , a jelenlegi Str. Castelului ) , Burch hols ( Várnyak , a jelenlegi Str . Dobrogeanu Gherea ) , vagy Burggrund ( Váralja , a jelenlegi Rakodó-negyed ) . Maga a Cenk neve is egykoron Burgberg ( Várhegy ) volt , Cenknek ( Zinne ) csak améteres csúcsot nevezték . A romokat legelőször Joseph Teutsch térképezte felben , az első tanulmányt pedig Lucas Joseph Marienburg írtaben . A régészeti feltárásokben kezdődtek , Karl Ernst Schnell polgármester támogatásával.ban a Barcasági Szász Múzeum végzett ásatásokat Gustav Treiber és Sebestyén József vezetésével, ben pedig Alfred Prox.ben , a Cenk felvonójának építésekor lebontották a déli főkapu és a hozzá tartozó bástya maradványait , az utolsó nagyobb fennmaradt romokat . A század elején újra akarták építeni a várat , de ezt a környezetvédelmi hatóság nem hagyta jóvá . Jelenleg egy100 léptékű makett látható a Cenk-felvonó alsó állomásánál . Leírása Brassovia vára a legrégibb középkori erődítmény volt Brassó területén , és egy időben a legnagyobb középkori vár Délkelet-Erdélyben . A meredek sziklafalak és az elszigetelt hely miatt szinte bevehetetlen volt . A vár a Cenk-tetőtől nyugatra helyezkedett el ; alaprajza szabálytalan háromszög , területe megközelítőleg3 hektár , és180 cm magas, 180 cm vastag falai voltak . Améteres Cenk-tető és améteres Kis-Cenk között egy északkelet-délnyugat irányú,cm vastag , közelméter hosszú fal húzódott . A távolság felénél négy , két keskenyebb és két szélesebb bejárat volt ; innen egy ösvény indult nyugat felé a meredek domboldalon . A Cenk-tetőtől egy másik,cm vastag fal indult déli irányba , majd nyugat felé fordult ; itt csatlakozott a Rakodó felől érkező ösvény . A harmadik , szinténcm vastag fal a Cenk-nyereg felé nézett és megközelítőleg améteres szintvonalon húzódott ; itt volt a bástyával ellátott főkapu . A Szent Lénárd-kápolna A román stílusú , Noblati Szent Lénárdnak szentelt kápolna a vár délnyugati részén , a főkapu közelében helyezkedett el . Hajója5 ×méter alapú volt , melyhez egy kisebb kórus és egy félköríves apszis csatlakozott.körül a főhajót nyugat felé hosszabbították , és egy mellékhajót , továbbá egy előcsarnokot is hozzáépítettek . A kápolna a vár aknás kútja fölé épült ; ez a kút öt méteres mélységből nyerte a vizet , ahol egy mészkőben kialakult , vízzáró márgaréteg által szigetelt barlangban egy forrás tört fel . A kútásók empirikus ismereteikre hagyatkozva sikeresen azonosították a forrás helyét , azonban az egyszerű emberek isteni csodának tekintették a friss víz jelenlétét a magasan fekvő sziklás platón , ezért a kápolnát Noblati Szent Lénárdnak dedikálták , aki a legenda szerint vizet fakasztott a földből . A váréhoz hasonlóan a kápolna eredete , építésének ideje sem tisztázott . Sebestyén József szerint a kereszténység felvétele előtt épült , pogány kultikus helyre . Ferenczi Sándor a téglák kinézetét és méretét véve alapul a századra datálta . Gustav Treiber szintén századinak vélte , szerinte egy bencés kolostorhoz tartozott ( a várfalhoz épített hét cellát pedig a szerzetesek lakhelyének tekintette ) , azonban ez a feltételezés nem nyert megerősítést . Alfred Prox ennél későbbre , a századra tette a keletkezés időpontját , azzal érvelve , hogy Szent Lénárd legendája és tisztelete csak a században terjedt el Erdélyben . Nem sokkal a vár lebontása után, ben a már romossá vált kápolnát is elbontották . Szécsi Dénes esztergomi érsek azzal a kitétellel engedélyezte ezt , hogy a brassóiak a városi nagytemplomban ( a későbbi Fekete templomban ) oltárt állítanak Szent Lénárd tiszteletére . Képek Jegyzetek Források További információk Brassó történelme Brassó megye műemlékei Erdély várai Brassó elpusztult építményei