Trikromácia
A trikromácia, trikromázia vagy trikromatikus színlátás egy olyan állapot, amiben az élőlénynek három különböző csatornája van a színlátáshoz. Ez azt jelenti, hogy háromféle csap van a szemükben. Félhomályban a pálcikák is részt vesznek a színlátásban. A legtöbb ember trikromát.

Előfordulása
A méhlepényes emlősök közül csak az óvilági majmok, köztük az ember és a bőgőmajmok trikromátok nemtől függetlenül. Az újvilági majmok közül a nőstények 60%-a trikromát, ami genetikai okokból nem fordulhat elő a hímeknél, ugyanis a piros és a zöld szín látását lehetővé tevő gének az X-kromoszómán öröklődnek. A legtöbb, ragadozó méhlepényes emlősökön, kutyákon, foltos hiénákon és vadászgörényeken végzett vizsgálat szintén megerősíti a dikromázia elméletét. A legtöbb erszényes trikromát, kivéve az oposszumokat, akik dikromátok. Itt a tri- és a dikromázia elsődleges. 
A többi nem emlős gerinces faj tetrakromát.

A legtöbb ízeltlábú szintén trikromát, de a piros helyett a közeli ultraibolyát látják; ezt nevezik méhbíbornak. A házi méh is trikromát. Azonban vannak tetrakromát fajok is.

A főemlősök csaptípusai
A trikromát főemlősök csaptípusai:
L-csapok, maximális érzékenység: 560 nm (sárga)
M-csapok, maximális érzékenység: 530 nm (zöld)
S-csapok, maximális érzékenység: 430 nm (kék)

Az agy az ezek által küldött jelekből alkotja a színes képet.  Csak világosban működnek; félhomályban a pálcikák helyettesítik őket, amelyek nem látnak színeket, így félhomályban a színérzékenység csökken.

A kutatások szerint a visszanyert piros szín segített a majmoknak megkülönböztetni az érett gyümölcsöt és a friss leveleket a többi levéltől, továbbá a kipiruló bőrfelületek üzenetének megfejtését.

Genetika
Az emlősöknél a piros és a zöld szín látásának génje az X-kromoszómán öröklődik. Elterjedt elmélet szerint az óvilági majmok génkettőzéssel és mutációval nyerték vissza a piros színt.

A mókusmajomformáknál az L típusú csap pigmentjét kódoló génnek három allélja van, amelyek az emberi L -s M típusú csapok pigmentjeinek maximális érzékenysége közé állítják az L-csapok maximális érzékenységét. Mivel a gén az X-kromoszómán helyezkedik el, ezért a hímeknek csak egy példányuk lehet belőle. Ezzel szemben a nőstények kétharmada trikromát. Mivel ezek a mutációk az óvilági majmoknál is megtalálhatók, felteszik, hogy ez a mutáció megelőzte a kontinensek szétválását és a gének megduplázódását az óvilági majmokban.

Az óvilági majmok csapjainak 5-10%-a S-csap, ezek szabályosan helyezkednek el a retinában. A többi csaptól is különböző idegek közvetítik jeleiket az agyba. Az M- és L-csapok alakja hasonlít egymástól, és anatómiailag nem is különböztethetők meg egymástól. A maradék csapok fele M, fele L csap, és véletlenszerűen oszlanak el a retinában. Pigmentjeik 363 aminosavból épülnek fel, de csak 15 helyen különbözik.

Folyamata

A három alapszín elmélete a 18. században keletkezett. Először Thomas Young fizikus feltételezte a három csaptípust. Hermann Ludwig von Helmholtz orvos érzékszervi kísérletekkel támasztotta alá az elméletet, mivel a normál színlátású alanyok minden színt ki tudtak keverni a három alapszínből. Magukat a sejteket Gunnar Svaetichin találta meg 1956-ban.

A csapok sejthártyájukon hordozzák a pigmenteket. Legfontosabb összetevőik egy transzmembrán fehérje, az opszin, és egy fényérzékeny 11-cisz retinál. Minden pigment érzékeny a teljes spektrumra, de legnagyobb érzékenységük különbözik.

A csapok válaszainak gyakorisága nemcsak a színtől, hanem annak intenzitásától függ. Ezért az idegrendszernek a színérzet előállításához legalább két csaptípusra van szüksége, hogy összehasonlíthassa jeleiket. A színlátás a csapok válaszainak kombinációit használja fel a színek előállításához.

Becslések szerint a trikromátok akár 7 millió szín és színárnyalatot is láthatnak.

Kapcsolódó szócikkek 
 Tetrakromácia

Jegyzetek

Fordítás

Látás
A trikromácia , trikromázia vagy trikromatikus színlátás egy olyan állapot , amiben az élőlénynek három különböző csatornája van a színlátáshoz . Ez azt jelenti , hogy háromféle csap van a szemükben . Félhomályban a pálcikák is részt vesznek a színlátásban . A legtöbb ember trikromát . Előfordulása A méhlepényes emlősök közül csak az óvilági majmok , köztük az ember és a bőgőmajmok trikromátok nemtől függetlenül . Az újvilági majmok közül a nőstények-a trikromát , ami genetikai okokból nem fordulhat elő a hímeknél , ugyanis a piros és a zöld szín látását lehetővé tevő gének az X-kromoszómán öröklődnek . A legtöbb , ragadozó méhlepényes emlősökön , kutyákon , foltos hiénákon és vadászgörényeken végzett vizsgálat szintén megerősíti a dikromázia elméletét . A legtöbb erszényes trikromát , kivéve az oposszumokat , akik dikromátok . Itt a tri- és a dikromázia elsődleges . A többi nem emlős gerinces faj tetrakromát . A legtöbb ízeltlábú szintén trikromát , de a piros helyett a közeli ultraibolyát látják ; ezt nevezik méhbíbornak . A házi méh is trikromát . Azonban vannak tetrakromát fajok is . A főemlősök csaptípusai A trikromát főemlősök csaptípusai : L-csapok , maximális érzékenység: nm ( sárga ) M-csapok , maximális érzékenység: nm ( zöld ) S-csapok , maximális érzékenység: nm ( kék ) Az agy az ezek által küldött jelekből alkotja a színes képet . Csak világosban működnek ; félhomályban a pálcikák helyettesítik őket , amelyek nem látnak színeket , így félhomályban a színérzékenység csökken . A kutatások szerint a visszanyert piros szín segített a majmoknak megkülönböztetni az érett gyümölcsöt és a friss leveleket a többi levéltől , továbbá a kipiruló bőrfelületek üzenetének megfejtését . Genetika Az emlősöknél a piros és a zöld szín látásának génje az X-kromoszómán öröklődik . Elterjedt elmélet szerint az óvilági majmok génkettőzéssel és mutációval nyerték vissza a piros színt . A mókusmajomformáknál az L típusú csap pigmentjét kódoló génnek három allélja van , amelyek az emberi L -s M típusú csapok pigmentjeinek maximális érzékenysége közé állítják az L-csapok maximális érzékenységét . Mivel a gén az X-kromoszómán helyezkedik el , ezért a hímeknek csak egy példányuk lehet belőle . Ezzel szemben a nőstények kétharmada trikromát . Mivel ezek a mutációk az óvilági majmoknál is megtalálhatók , felteszik , hogy ez a mutáció megelőzte a kontinensek szétválását és a gének megduplázódását az óvilági majmokban . Az óvilági majmok csapjainak-a S-csap , ezek szabályosan helyezkednek el a retinában . A többi csaptól is különböző idegek közvetítik jeleiket az agyba . Az M- és L-csapok alakja hasonlít egymástól , és anatómiailag nem is különböztethetők meg egymástól . A maradék csapok fele M , fele L csap , és véletlenszerűen oszlanak el a retinában . Pigmentjeikaminosavból épülnek fel , de csakhelyen különbözik . Folyamata A három alapszín elmélete a században keletkezett . Először Thomas Young fizikus feltételezte a három csaptípust . Hermann Ludwig von Helmholtz orvos érzékszervi kísérletekkel támasztotta alá az elméletet , mivel a normál színlátású alanyok minden színt ki tudtak keverni a három alapszínből . Magukat a sejteket Gunnar Svaetichin találta megban . A csapok sejthártyájukon hordozzák a pigmenteket . Legfontosabb összetevőik egy transzmembrán fehérje , az opszin , és egy fényérzékenycisz retinál . Minden pigment érzékeny a teljes spektrumra , de legnagyobb érzékenységük különbözik . A csapok válaszainak gyakorisága nemcsak a színtől , hanem annak intenzitásától függ . Ezért az idegrendszernek a színérzet előállításához legalább két csaptípusra van szüksége , hogy összehasonlíthassa jeleiket . A színlátás a csapok válaszainak kombinációit használja fel a színek előállításához . Becslések szerint a trikromátok akármillió szín és színárnyalatot is láthatnak . Kapcsolódó szócikkek Tetrakromácia Jegyzetek Fordítás Látás