Tinj
Tinj falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 22, közúton 30 km-re, községközpontjától 15 km-re nyugatra, Dalmácia északi részén, Ravni kotari tájegységen fekszik. Négy településrész tartozik hozzá Gradina, Zagradina, Selo és Varoš. Földje nagyon termékeny, melyet a közelben feltörő bővízű forrásoknak köszönhet.

Története
A biogradi múzeum több innen előkerült tárgyat is őriz, melyek az újkőkortól, az illír és a római koron át a kora középkorig terjedő időszakból származnak. Ez alapján elmondható, hogy a falu területe már ősidők óta lakott. Első írásos említése 1069-ből IV. Krešimir horvát király egyik okleveléből származik “mons Tini” alakban. Egy középkori négyszögletes toronyvár, Gradina várának maradványai még mindig láthatók itt. Ennek falához támaszkodott egykor a mai is álló középkori eredetű Szent János templom. A várat a régmúltban "Tynun"nak hívták. 1125-ben a biogradi Szent János bencés apátság birtokaként említik, mellyel határosak voltak a zárai Szent Demeter templom birtokai is. Ebben az évben támadta meg és rombolta le a velencei flotta Biograd városát ezért a korábbi biogradi birtokok Zára fennhatósága alá kerültek. 1164-ben Bora a zárai Szent Tamás kolostor apácája azt írja, hogy a Tinj hegyénél fekvő földet már ősidők óta ("ab antiquo tempore") az apátság birtokolja. 1194-ben III. Béla magyar király ítélkezik a vránai templomosok és a biogradi Szent Kozma és Damján kolostor közötti határvitában, melyben a Mátyás nini püspök, Péter spalatói püspök, Damján zárai gróf és a spalatói Grubeša tanúként szerepel. Az okirat az ítélethozatal helyéül a Biograd melletti Tinjt jelöli meg. A neves horvát régész C. F. Bianchi azt írja, hogy Tinj plébániája a legrégibb időkből származik, plébánosát már 1486-ban említik. A település a ciprusi háború (1570-1573) idején került török kézre a közeli Zemunik, Poličnik és Vrčevo váraival együtt. Új birtokosa a török hatalmasság, Ferhad Sokolović bég volt. Tinjt 1579-ben Augustin Valier veronai püspök apostoli vizitátor említi olyan helyként, ahonnan számos Biogradban élő jövevény származik. A török kiűzése után új lakosság érkezett, akik újjáépítették a templomot. 1760-ban amikor Mate Karaman érsek lelkipásztori látogatást tett Tinjben az embereknek a szabadban kellett összegyűlni fogadására, mivel a templom túl kicsinek bizonyult. A falu 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 225, 1910-ben 315 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 82 százaléka horvát, 16 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991-ben a település szerb igazgatás alá került és a Krajinai Szerb Köztársaság része lett. Római katolikus templomát a szerbek 1991. szeptember 18-án a földig rombolták. 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakossága elmenekült. A falunak 2011-ben 530 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt római katolikus templomát már 1194-ben említik. Ez a templom idővel szűknek bizonyult és 1817-ben alapjain újat kellett építeni. Az új templom egyhajós épület volt, négyszögletes apszissal, nyugati homlokzata az ősi vár falának támaszkodott. Két oltára, harangtornyában pedig két harangja volt, melyeket 1936-ban Zágrábban öntöttek. 1991. szeptember 18-án a jugoszláv néphadsereg által támogatott szerb felkelők lerombolták. A háború után az érsekség anyagi támogatásával építették újjá. Körülötte régi temető található, melynek egyik sírkövén óhorvát növényi ornamentika díszítés látható. A templom közelében áll az 1820-ban épített plébániaház, melyet 1904-ben felújítottak, majd a délszláv háborút követően újjáépítettek.
Szent Paszkál tiszteletére szentelt új plébániatemploma 1974 és 1976 között épült 19 méter magas harangtoronnyal. Felszentelése papok és hívek sokasága jelenlétében 1976. október 10-én volt. 1991-ben a szerbek ezt a templomot is lerombolták és a háború után nem építették újjá.

Jegyzetek

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége 

Zára megye települései
Tinj falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re , községközpontjátólkm-re nyugatra , Dalmácia északi részén , Ravni kotari tájegységen fekszik . Négy településrész tartozik hozzá Gradina , Zagradina , Selo és Varoš . Földje nagyon termékeny , melyet a közelben feltörő bővízű forrásoknak köszönhet . Története A biogradi múzeum több innen előkerült tárgyat is őriz , melyek az újkőkortól , az illír és a római koron át a kora középkorig terjedő időszakból származnak . Ez alapján elmondható , hogy a falu területe már ősidők óta lakott . Első írásos említéseből IV . Krešimir horvát király egyik okleveléből származik “mons Tini” alakban . Egy középkori négyszögletes toronyvár , Gradina várának maradványai még mindig láthatók itt . Ennek falához támaszkodott egykor a mai is álló középkori eredetű Szent János templom . A várat a régmúltban " Tynun" nak hívták.ben a biogradi Szent János bencés apátság birtokaként említik , mellyel határosak voltak a zárai Szent Demeter templom birtokai is . Ebben az évben támadta meg és rombolta le a velencei flotta Biograd városát ezért a korábbi biogradi birtokok Zára fennhatósága alá kerültek.ben Bora a zárai Szent Tamás kolostor apácája azt írja , hogy a Tinj hegyénél fekvő földet már ősidők óta ( " ab antiquo tempore " ) az apátság birtokolja.ben III. Béla magyar király ítélkezik a vránai templomosok és a biogradi Szent Kozma és Damján kolostor közötti határvitában , melyben a Mátyás nini püspök , Péter spalatói püspök , Damján zárai gróf és a spalatói Grubeša tanúként szerepel . Az okirat az ítélethozatal helyéül a Biograd melletti Tinjt jelöli meg . A neves horvát régész C. F. Bianchi azt írja , hogy Tinj plébániája a legrégibb időkből származik , plébánosát márban említik . A település a ciprusi háborúidején került török kézre a közeli Zemunik , Poličnik és Vrčevo váraival együtt . Új birtokosa a török hatalmasság , Ferhad Sokolović bég volt . Tinjtben Augustin Valier veronai püspök apostoli vizitátor említi olyan helyként , ahonnan számos Biogradban élő jövevény származik . A török kiűzése után új lakosság érkezett , akik újjáépítették a templomot.ban amikor Mate Karaman érsek lelkipásztori látogatást tett Tinjben az embereknek a szabadban kellett összegyűlni fogadására , mivel a templom túl kicsinek bizonyult . A faluig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka horvát, százaléka szerb nemzetiségű volt.ben a település szerb igazgatás alá került és a Krajinai Szerb Köztársaság része lett . Római katolikus templomát a szerbek szeptemberán a földig rombolták.augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakossága elmenekült . A falunakbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt római katolikus templomát márben említik . Ez a templom idővel szűknek bizonyult ésben alapjain újat kellett építeni . Az új templom egyhajós épület volt , négyszögletes apszissal , nyugati homlokzata az ősi vár falának támaszkodott . Két oltára , harangtornyában pedig két harangja volt , melyeketban Zágrábban öntöttek. szeptemberán a jugoszláv néphadsereg által támogatott szerb felkelők lerombolták . A háború után az érsekség anyagi támogatásával építették újjá . Körülötte régi temető található , melynek egyik sírkövén óhorvát növényi ornamentika díszítés látható . A templom közelében áll azban épített plébániaház , melyetben felújítottak , majd a délszláv háborút követően újjáépítettek . Szent Paszkál tiszteletére szentelt új plébániatemplomaésközött épültméter magas harangtoronnyal . Felszentelése papok és hívek sokasága jelenlétében októberén volt.ben a szerbek ezt a templomot is lerombolták és a háború után nem építették újjá . Jegyzetek További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége Zára megye települései