Szarvásztiváda
A szarvásztiváda (szanszkrit: सर्वास्तिवाद; kínai: 說一切有部, pinjin: Shuō Yīqièyǒu Bù) korai buddhista iskola volt, amely a mindenkori (múlt, jelen, jövő) dharma birtokosának vallotta magát.

A szarvásztiváda az egyik legbefolyásosabb buddhista szerzetesrend volt, amely Észak- és Dél-India mellett egész Közép-Ázsiában virágzott. Úgy tartják, hogy ebből az iskolából vált külön a múlaszarvásztiváda szekta, jóllehet a két irányzat viszonya még nem lett egészen pontosan meghatározva.

Elnevezése
A szarvásztiváda elnevezés szanszkrit eredetű kifejezés, amely nagyjából annyit jelent, hogy "minden létező elmélete". Az elnevezés páli alakja szabbatthiváda.

Bár a kifejezés elemzésének módjában nincs teljes egyetértés, általánosan úgy vélik, hogy három részből tevődik össze: szarva "összes" vagy "minden" + aszti "létezik" + váda "beszél", "mond" vagy "elmélet".  Ez pontosan megfelel a kínai Shuō Yīqièyǒu Bù 說一切有部 elnevezésnek is, amely szó szerint azt jelenti, hogy "a szekta, amely a minden létezéséről beszél".

Története

Egyesek szerint a szarvásztiváda a szthaviraváda iskolából vált ki.

A szarvásztiváda iskola Kaniska császár támogatását élvezték és ennek köszönhetően a Kusán-dinasztia idején jelentősen megerősödtek. A következő ezer évre ez az iskola vált az egyik legdominánsabb buddhista iskolává.

Közép-Ázsiában néhány buddhista rend számított csak történelmileg is jelentősnek. A tudósok a közép-ázsiai buddhista missziókat három időszakra osztják. Ezek időrend szerint a következőek voltak:
 dharmagupta
 szarvásztiváda és
 múlaszarvásztiváda

I. sz. 148-170 között a parthiai An Si-kao szerzetes Kínába utazott és lefordított egy művet (Da Biqiu Szancsien Veiji - kínaiul: 大比丘三千威儀), amely leírja az öt legfőbb indiai szerzetesrend ruháinak (szanszkrit: kaszája) színét. Egy későbbi szöveg (Sáriputrapariprccsá) fordítása hasonló információkkal szolgál, azonban a dharmaguptaka és a szarvásztiváda rendek színei fordítva szerepelnek az utóbbiban - itt szarvásztivádáé a fekete és a dharmaguptakáé a sötét vörös szín.

Nyelve 
Buton Rincsen Drub tibeti történész szerint a mahászánghikák a prákrit nyelvet, a szarvásztivádák a szanszkritot, a szthavirák a paisácsit és a szammatíják az apabhramsa dialektust használták.

Tanok

A vaibhásika és a szautrántika 
A szarvásztiváda két al-szektája a vaibhásika és a szautrántika volt. Az előbbit a  Mahavibhása-sásztra támogatói hozták létre. A vaibhásika-szarvásztiváda szektának volt messzemenően a legteljesebb tangyűjteménye a korai buddhista iskolák közül. Ez az iskola Indiában és azon túl is hatalmas sikereket ért el.

A szautrántika szekta ezzel szemben a buddhista szútrákra helyezte a hangsúlyt. A szautrántika kifejezés is azt jelenti, hogy "azok, akik a szútrákat védelmezik". A szautrántikák azt a nézetet vallották, hogy egy időben több Buddha is létezhet egyszerre.

A három szekér 
Indiában a korai buddhista iskolák gyakran osztották fel a buddhista gyakorlatokat "szekerekre" vagy "kocsikra"  (jána). Például a vaibhásika szarvásztiváda hagyomány követői állítólag a három szekér gyakorlatát alkalmazták:

 Srávakajána
 Pratjekabuddhajána
 Bodhiszattvajána

Buddha 
A szarvásztivádák Buddha fizikai testét (Skt. rúpakája) tisztátalannak és helytelennek tartották menedékvétel szempontjából. Ők a Buddha igazságtestében (Dharmakája) vettek menedéket. As stated in the Mahāvibhāṣā:

Arhátok 
A buddhák és a bodhiszattvák természetfeletti képességeit hirdették és az arhatok esendőségét. A szarvásztivádaNágadatta-szútra kritizálja ezt a mahísászaka nézetet. Mára felveszi a főhősnő, Nágadatta apjának alakját és megpróbálja meggyőzni, hogy a teljesen megvilágosodott buddha szintje helyett (szamjakszam-buddha) elégedjen meg az arhat tudatszint egy alsó szintjével. Nágadatta elutasította ezt a tanácsot.

Kánon

Vinaja
A dharmaguptakák elutasították a szarvásztiváda prátimoksa szabályokat, azon az alapon, hogy az eredeti Buddha tanítások elvesztek.

A teljes szarvásztiváda vinaja megtalálható a kínai buddhista kánonban. A 7. században írt Jicsing művekből kiderül, hogy Kelet-Kínában a legtöbb egyházi ember a dharmaguptaka vinaját követte, Kuancsong környékén a mahászanghika vinaját, a Jangce környékén és attól délre pedig a szarvásztiváda vinaját használták. A Kínában használt többféle vinaja gyakorlatát több, neves kínai buddhista mester is bírálta. A 8. században Dao An mester a császár támogatásával rendeletben szabták meg, hogy Kínában a szangha minden tagjának a dharmaguptaka-féle vinaját kell használnia.

Ágamák
A szarvásztiváda iskolától ma már rendelkezésre áll egy szinte teljes szútra-gyűjtemény egy nem régi felfedezésnek köszönhetően Afganisztánban, ahol egy kolostor romjai között megtalálták a Dírgha-ágama szanszkrit szövegének kétharmadát. A Madhjama-ágama (T26, Chinese trans. Gotama Saṅghadeva) és a Szamjukta-ágama (T99, Chinese trans. Guṇabhadra) kínai fordításai már azelőtt is rendelkezésre álltak. Ezáltal a théraváda mellett a szarvásztiváda az egyetlen korai iskola, amelynek egy szinte teljes szútra-gyűjteménye is megmaradt eredeti állapotában - igaz a théravádától eltérően a szarvásztiváda szövegek nem teljes egésze található meg az eredeti nyelven.

Abhidharma
A szarvásztiváda Abhidharma hét szövegből áll:
 Jnánaprassthána ("A tudás megalapozása") (T. 1543-1544)
 Prakaranapáda ("Kifejtés") (T. 1541-1542)
 Vidzsnánakája ("Tudat teste") (T. 1539)
 Dharmaszkandha ("Dharma halmazok") (T. 1537)
 Pradzsnaptisásztra ("Értekezés az elnevezésekről") (T. 1538)
 Dhátukája ("Elemek teste") (T. 1540)
 Sangítiparjája ("Beszéd az összegyűjtésről") (T. 1536)

A vaibhásika szövegeihez tartozik még:
 Mahávibhásá ("Nagy magyarázószöveg" a Jnánaprassthána szöveghez) (T. 1545)

Az összes szöveget lefordították kínai nyelvre és a kínai buddhista kánon részét képezik.

Források

Kapcsolódó szócikkek
Korai buddhista iskolák
A buddhizmus iskolái
Prátimoksa

Külső hivatkozások
Szekták és szektarianizmus - A buddhista iskolák eredete  

Korai buddhista iskolák
A szarvásztiváda ( szanszkrit : सर्वास्तिवाद ; kínai : 說一切有部 , pinjin : Shuō Yīqièyǒu Bù ) korai buddhista iskola volt , amely a mindenkori ( múlt , jelen , jövő ) dharma birtokosának vallotta magát . A szarvásztiváda az egyik legbefolyásosabb buddhista szerzetesrend volt , amely Észak- és Dél-India mellett egész Közép-Ázsiában virágzott . Úgy tartják , hogy ebből az iskolából vált külön a múlaszarvásztiváda szekta , jóllehet a két irányzat viszonya még nem lett egészen pontosan meghatározva . Elnevezése A szarvásztiváda elnevezés szanszkrit eredetű kifejezés , amely nagyjából annyit jelent , hogy " minden létező elmélete " . Az elnevezés páli alakja szabbatthiváda . Bár a kifejezés elemzésének módjában nincs teljes egyetértés , általánosan úgy vélik , hogy három részből tevődik össze : szarva " összes " vagy " minden " + aszti " létezik " + váda " beszél " , " mond " vagy " elmélet " . Ez pontosan megfelel a kínai Shuō Yīqièyǒu Bù 說一切有部 elnevezésnek is , amely szó szerint azt jelenti , hogy " a szekta , amely a minden létezéséről beszél " . Története Egyesek szerint a szarvásztiváda a szthaviraváda iskolából vált ki . A szarvásztiváda iskola Kaniska császár támogatását élvezték és ennek köszönhetően a Kusán-dinasztia idején jelentősen megerősödtek . A következő ezer évre ez az iskola vált az egyik legdominánsabb buddhista iskolává . Közép-Ázsiában néhány buddhista rend számított csak történelmileg is jelentősnek . A tudósok a közép-ázsiai buddhista missziókat három időszakra osztják . Ezek időrend szerint a következőek voltak : dharmagupta szarvásztiváda és múlaszarvásztiváda I. sz.között a parthiai An Si-kao szerzetes Kínába utazott és lefordított egy művet ( Da Biqiu Szancsien Veiji - kínaiul : 大比丘三千威儀 ) , amely leírja az öt legfőbb indiai szerzetesrend ruháinak ( szanszkrit : kaszája ) színét . Egy későbbi szöveg ( Sáriputrapariprccsá ) fordítása hasonló információkkal szolgál , azonban a dharmaguptaka és a szarvásztiváda rendek színei fordítva szerepelnek az utóbbiban - itt szarvásztivádáé a fekete és a dharmaguptakáé a sötét vörös szín . Nyelve Buton Rincsen Drub tibeti történész szerint a mahászánghikák a prákrit nyelvet , a szarvásztivádák a szanszkritot , a szthavirák a paisácsit és a szammatíják az apabhramsa dialektust használták . Tanok A vaibhásika és a szautrántika A szarvásztiváda két al-szektája a vaibhásika és a szautrántika volt . Az előbbit a Mahavibhása-sásztra támogatói hozták létre . A vaibhásika-szarvásztiváda szektának volt messzemenően a legteljesebb tangyűjteménye a korai buddhista iskolák közül . Ez az iskola Indiában és azon túl is hatalmas sikereket ért el . A szautrántika szekta ezzel szemben a buddhista szútrákra helyezte a hangsúlyt . A szautrántika kifejezés is azt jelenti , hogy " azok , akik a szútrákat védelmezik " . A szautrántikák azt a nézetet vallották , hogy egy időben több Buddha is létezhet egyszerre . A három szekér Indiában a korai buddhista iskolák gyakran osztották fel a buddhista gyakorlatokat " szekerekre " vagy " kocsikra " ( jána ) . Például a vaibhásika szarvásztiváda hagyomány követői állítólag a három szekér gyakorlatát alkalmazták : Srávakajána Pratjekabuddhajána Bodhiszattvajána Buddha A szarvásztivádák Buddha fizikai testét ( Skt . rúpakája ) tisztátalannak és helytelennek tartották menedékvétel szempontjából . Ők a Buddha igazságtestében ( Dharmakája ) vettek menedéket . As stated in the Mahāvibhāṣā : Arhátok A buddhák és a bodhiszattvák természetfeletti képességeit hirdették és az arhatok esendőségét . A szarvásztivádaNágadatta-szútra kritizálja ezt a mahísászaka nézetet . Mára felveszi a főhősnő , Nágadatta apjának alakját és megpróbálja meggyőzni , hogy a teljesen megvilágosodott buddha szintje helyett ( szamjakszam-buddha ) elégedjen meg az arhat tudatszint egy alsó szintjével . Nágadatta elutasította ezt a tanácsot . Kánon Vinaja A dharmaguptakák elutasították a szarvásztiváda prátimoksa szabályokat , azon az alapon , hogy az eredeti Buddha tanítások elvesztek . A teljes szarvásztiváda vinaja megtalálható a kínai buddhista kánonban . A században írt Jicsing művekből kiderül , hogy Kelet-Kínában a legtöbb egyházi ember a dharmaguptaka vinaját követte , Kuancsong környékén a mahászanghika vinaját , a Jangce környékén és attól délre pedig a szarvásztiváda vinaját használták . A Kínában használt többféle vinaja gyakorlatát több , neves kínai buddhista mester is bírálta . A században Dao An mester a császár támogatásával rendeletben szabták meg , hogy Kínában a szangha minden tagjának a dharmaguptaka-féle vinaját kell használnia . Ágamák A szarvásztiváda iskolától ma már rendelkezésre áll egy szinte teljes szútra-gyűjtemény egy nem régi felfedezésnek köszönhetően Afganisztánban , ahol egy kolostor romjai között megtalálták a Dírgha-ágama szanszkrit szövegének kétharmadát . A Madhjama-ágama ( T26 , Chinese trans . Gotama Saṅghadeva ) és a Szamjukta-ágama ( T99 , Chinese trans . Guṇabhadra ) kínai fordításai már azelőtt is rendelkezésre álltak . Ezáltal a théraváda mellett a szarvásztiváda az egyetlen korai iskola , amelynek egy szinte teljes szútra-gyűjteménye is megmaradt eredeti állapotában - igaz a théravádától eltérően a szarvásztiváda szövegek nem teljes egésze található meg az eredeti nyelven . Abhidharma A szarvásztiváda Abhidharma hét szövegből áll : Jnánaprassthána ( "A tudás megalapozása " ) ( T . Prakaranapáda ( "Kifejtés " ) ( T . Vidzsnánakája ( " Tudat teste " ) ( T . Dharmaszkandha ( " Dharma halmazok " ) ( T . Pradzsnaptisásztra ( "Értekezés az elnevezésekről " ) ( T . Dhátukája ( " Elemek teste " ) ( T . Sangítiparjája ( "Beszéd az összegyűjtésről " ) ( T . A vaibhásika szövegeihez tartozik még : Mahávibhásá ( " Nagy magyarázószöveg " a Jnánaprassthána szöveghez ) ( T . Az összes szöveget lefordították kínai nyelvre és a kínai buddhista kánon részét képezik . Források Kapcsolódó szócikkek Korai buddhista iskolák A buddhizmus iskolái Prátimoksa Külső hivatkozások Szekták és szektarianizmus - A buddhista iskolák eredete Korai buddhista iskolák