Paranyga
Paranyga (, mari nyelven Поранча) városi jellegű település Oroszországban, Mariföldön, a Paranygai járás székhelye. Mariföldön a tatár diaszpóra központja.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
Mariföld délkeleti részén, Joskar-Olától 95 km-re, országúton 106 km-re (vagy 123 km-re) fekszik, 30 km-re Tatárföld határától. A legközelebbi vasútállomás Joskar-Olában van.

Története 
A Vjatka jobb parti területein, Urzsum és Malmizs vidékén a tatárok évszázadok óta állandó népcsoportot alkottak.

A monda szerint a települést a Kaszim kánságból érkezett két tatár, Csuras és Buras alapította 1552 után. Valószínű, hogy a monda reális történeti tényeken alapul. Levéltári iratok 1699-ben Berenga néven említik a települést, mely a Kazany és Urzsum közötti kereskedelmi útvonalon helyezkedett el. A 18. században lakói muzulmánok voltak, 1762-ben 478 tatár lakosa volt. Bő száz évvel később, 1869-ben az 1485 lakosból még mindig csak 65 fő volt orosz. Lakói zömmel földművelők voltak, állattartással, méhészettel foglalkoztak. A 19. században a falu négy részből állt, és mind a négy vallási közösségnek külön mecsetje volt. A település gyorsan növekedett, de az 1906-ban kitört nagy tűzvészben az egész falu leégett.

1931-ben az újonnan létrehozott Tatár járás – a következő évtől már Paranygai járás –  székhelye lett. 1935-ben járási kórház kezdte meg működését. A század utolsó évtizedeiben a közben kibővített kórház új, korszerű épületbe költözhetett.

1932-ben tanítóképző nyílt, melyet 1956-ban megszüntettek. Helyén bentlakásos iskolát nyitottak a járás falvaiból érkező gyermekek számára. Az internátus 1973-ban leégett, a helyette emelt épületben 1975-től szakmunkásképző iskola működött.

1960-ban a településen kiépült a vízvezeték hálózat, bekapcsolták az utcai közvilágítást. Az 1960-as években létesített közfürdőt az 1980-as években egy újabb követte, külön női és férfi részleggel.

1979-ben az 5375 fős összlakosság 74,6%-a tatár, 15,4%-a orosz és 9,4%-a mari volt. 1995-ben megnyitották a Mariföldi Tatár Kulturális Központot, de három évvel később átminősítették járási kulturális- és szabadidőközponttá. Szintén 1995-ben felépült és megnyílt az első mecset, a lakótelepi részen pedig 2003-ban a második.

Minden nyár elején a tatárok Szabantuj (Сабантуй) és a marik Peledis pajrem (Пеледыш пайрем) ünnepét együtt rendezik meg Paranygában.

Jegyzetek

Források 

Mariföld települései
Paranyga ( , mari nyelven Поранча ) városi jellegű település Oroszországban , Mariföldön , a Paranygai járás székhelye . Mariföldön a tatár diaszpóra központja . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése Mariföld délkeleti részén , Joskar-Olátólkm-re , országútonkm-re ( vagykm-re ) fekszik,km-re Tatárföld határától . A legközelebbi vasútállomás Joskar-Olában van . Története A Vjatka jobb parti területein , Urzsum és Malmizs vidékén a tatárok évszázadok óta állandó népcsoportot alkottak . A monda szerint a települést a Kaszim kánságból érkezett két tatár , Csuras és Buras alapítottaután . Valószínű , hogy a monda reális történeti tényeken alapul . Levéltári iratokben Berenga néven említik a települést , mely a Kazany és Urzsum közötti kereskedelmi útvonalon helyezkedett el . A században lakói muzulmánok voltak, bentatár lakosa volt . Bő száz évvel később, ben azlakosból még mindig csakfő volt orosz . Lakói zömmel földművelők voltak , állattartással , méhészettel foglalkoztak . A században a falu négy részből állt , és mind a négy vallási közösségnek külön mecsetje volt . A település gyorsan növekedett , de azban kitört nagy tűzvészben az egész falu leégett . 1931-ben az újonnan létrehozott Tatár járás – a következő évtől már Paranygai járás – székhelye lett.ben járási kórház kezdte meg működését . A század utolsó évtizedeiben a közben kibővített kórház új , korszerű épületbe költözhetett . 1932-ben tanítóképző nyílt , melyetban megszüntettek . Helyén bentlakásos iskolát nyitottak a járás falvaiból érkező gyermekek számára . Az internátusban leégett , a helyette emelt épületbentől szakmunkásképző iskola működött . 1960-ban a településen kiépült a vízvezeték hálózat , bekapcsolták az utcai közvilágítást . Azas években létesített közfürdőt azas években egy újabb követte , külön női és férfi részleggel . 1979-ben azfős összlakosság6%-a tatár,4%-a orosz és4%-a mari volt.ben megnyitották a Mariföldi Tatár Kulturális Központot , de három évvel később átminősítették járási kulturális- és szabadidőközponttá . Szinténben felépült és megnyílt az első mecset , a lakótelepi részen pedigban a második . Minden nyár elején a tatárok Szabantuj ( Сабантуй ) és a marik Peledis pajrem ( Пеледыш пайрем ) ünnepét együtt rendezik meg Paranygában . Jegyzetek Források Mariföld települései