Galics
Galics () város Oroszország Kosztromai területén, a Galicsi járás székhelye.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
Kosztromától 124 km-re északkeletre, a Galicsi-hátság (vagy Galics–Csuhloma-hátság) peremén, a Galicsi-tó délkeleti partján fekszik. Vasúti csomópont a transzszibériai vasútvonal északi ága és az onnan Kosztromába vezető szárnyvonal találkozásánál.

Története 
Először az 1238. évnél említi az ún. Lavrentyij-féle évkönyv, ekkor még Galics Merszkij néven. A Merszkij a térség egykori lakói, a finnugor merja nép nevére utal. A település a Galicsi Fejedelemség névadója és székhelye volt. Erődítménye 1427-ben sikerrel állt ellen a kazanyi tatárok támadásának, de 1450-ben II. Vaszilij moszkvai nagyfejedelem csapatai elfoglalták, és a fejedelemség a moszkvai állam része lett.

A 15. század második felében egy nagyobb sugarú, szintén földsáncokból, árkokból és fa őrtornyokból álló védelmi rendszert is építettek, mely a várfalon kívül alakult települést is védte. A védműveket a 18. század elején bontották el. A mai település egyes részein ma is fellelhetők a középkori sáncok maradványai. 

A 16. században a kosztromai földek egyik kereskedelmi központja volt. A 17. század elején, az ún. zűrzavaros idők harcai során a települést fölégették és teljesen elpusztították. A helyreállítás után az 1655-ben kitört pestisjárvány követelt sok áldozatot. 

1708-ban az Arhangelszki kormányzóság része, 1719-ben város, 1778-ban ujezd székhelye lett. Megkezdődött a város új szerepkörének megfelelő átépítése. Lakói főként szőrme- és bőrkikészítéssel, halászattal és zöldségtermesztéssel foglalkoztak. A tó különleges iszapját (a szapropélt) használták trágyázásra. 

A szovjet korszakban bútor- és cipőgyár, lenfeldolgozó, több élelmiszeripari üzem alakult. Akkor honosodott meg az autódaruk gyártása.

A mai város 
Autódarugyára a 21. század első évtizedeiben is a város legfontosabb iparvállalata maradt. 

A városmag központja az egykori vásártér; árkádos kereskedősora 1825-ben épült. Az egykori kreml helyén a Preobrazsenszkij-templom (1774) magasodik. A Galics-tó déli peremén fekvő Pajszij-kolostort a 14. században alapították; a 16., illetve a 17. században alapított két temploma csonkán maradt fenn.

Jegyzetek

Források 

A Kosztromai terület települései
Galics ( ) város Oroszország Kosztromai területén , a Galicsi járás székhelye . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése Kosztromátólkm-re északkeletre , a Galicsi-hátság ( vagy Galics–Csuhloma-hátság ) peremén , a Galicsi-tó délkeleti partján fekszik . Vasúti csomópont a transzszibériai vasútvonal északi ága és az onnan Kosztromába vezető szárnyvonal találkozásánál . Története Először az évnél említi az ún . Lavrentyij-féle évkönyv , ekkor még Galics Merszkij néven . A Merszkij a térség egykori lakói , a finnugor merja nép nevére utal . A település a Galicsi Fejedelemség névadója és székhelye volt . Erődítményeben sikerrel állt ellen a kazanyi tatárok támadásának , deben II. Vaszilij moszkvai nagyfejedelem csapatai elfoglalták , és a fejedelemség a moszkvai állam része lett . A század második felében egy nagyobb sugarú , szintén földsáncokból , árkokból és fa őrtornyokból álló védelmi rendszert is építettek , mely a várfalon kívül alakult települést is védte . A védműveket a század elején bontották el . A mai település egyes részein ma is fellelhetők a középkori sáncok maradványai . A században a kosztromai földek egyik kereskedelmi központja volt . A század elején , az ún. zűrzavaros idők harcai során a települést fölégették és teljesen elpusztították . A helyreállítás után azben kitört pestisjárvány követelt sok áldozatot . 1708-ban az Arhangelszki kormányzóság része, ben város, ban ujezd székhelye lett . Megkezdődött a város új szerepkörének megfelelő átépítése . Lakói főként szőrme- és bőrkikészítéssel , halászattal és zöldségtermesztéssel foglalkoztak . A tó különleges iszapját ( a szapropélt ) használták trágyázásra . A szovjet korszakban bútor- és cipőgyár , lenfeldolgozó , több élelmiszeripari üzem alakult . Akkor honosodott meg az autódaruk gyártása . A mai város Autódarugyára a század első évtizedeiben is a város legfontosabb iparvállalata maradt . A városmag központja az egykori vásártér ; árkádos kereskedősoraben épült . Az egykori kreml helyén a Preobrazsenszkij-templommagasodik . A Galics-tó déli peremén fekvő Pajszij-kolostort a században alapították ; a , illetve a században alapított két temploma csonkán maradt fenn . Jegyzetek Források A Kosztromai terület települései