Vérengző makrahal
A vérengző makrahal (Pomatomus saltatrix) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának sügéralakúak (Perciformes) rendjébe, ezen belül a monotipikus Pomatomidae családjába tartozó faj.

Előfordulása 
A Csendes-óceán keleti részének és a Jeges-tenger északi részének kivételével az egész világóceánban előfordul; leginkább a trópusi és szubtrópusi vizekben. Az Atlanti-óceán keleti felén Portugáliától Dél-Afrikáig található meg; ezen a részen a Madeira- és a Kanári-szigetek környékén, valamint a Földközi- és a Fekete-tengerben is vannak állományai. Ugyanez óceán nyugati felén Kanada partjaitól Argentínáig él. Az Indiai-óceánban Madagaszkártól a Maláj-félszigetig és Nyugat-Ausztráliáig sokfelé megtalálható, még Omántól délre és India délnyugati csücskénél is. A Csendes-óceán legnagyobb részéből hiányzik; nyugaton van néhány állománya. Az Ausztráliához tartozó Északi területről és az Indonéziából érkező beszámolók tévesnek bizonyultak. A Kínai Köztársaságból és Hawaiiról érkezett beszámolók bizonyító kutatásokat igényelnek.

Megjelenése 
Általában 60 centiméter hosszú, de akár 130 centiméteresre is megnőhet; 25 centiméteresen már felnőttnek számít. A legnehezebb kifogott példány 14,4 kilogrammot nyomott. Hátúszóján 8-9 tüske és 23-28 sugár, a farok alatti úszóján 2-3 tüske és 23-27 sugár ül. Egy sorba rendezett fogai jól fejlettek és hegyesek. Két hátúszója közül az első rövid és a testhez simul. Háta zöldes, oldala és hasa ezüstös.

Életmódja 
Egyaránt megél a sós- és brakkvízben, bár a nyílt vizeket kedveli. 200 méter mélyre is leúszik. A fiatalok nagyobb rajokban vadásznak; általában kisebb halakra. A felnőttek rajai lazábbak; olykor több áldozatot ölnek meg, mint amennyit meg tudnak enni. A kifejlett példányok más halakkal, rákokkal és fejlábúakkal táplálkoznak. Agresszív ragadozó hal, amely könnyű zsákmány reményében cápákat és vitorláskardoshal-félék követ. Egyes halászok és búvárok e hal harapásairól számoltak be. Legfőbb természetes ellensége a sötétcápa (Carcharhinus obscurus).

Télen a melegebb, nyáron a hűvösebb vizekbe vándorol.

Legfeljebb 9 évig él.

Szaporodása 
A nőstény több évig is ívhat. Az ikrák számát az anyahal mérete határozza meg; egy 31 centiméteres példány mintegy , egy 54 centiméteres akár 1,2 millió ikrát is rakhat. Az eddigi rekord körülbelül 2 millió ikra.

Felhasználása 
Nemcsak ipari mértékben halásszák, de tenyésztik is. Emberi fogyasztásra általában frissen árulják, de szárítva, sózva vagy fagyasztva tartósítható. A sporthorgászok kedvelik, és gyakran csalihalnak is használják.

Képek

Források 
Pomatomus saltatrix (Linnaeus, 1766) FishBase
Dooley, J.K., 1990. Pomatomidae. p. 721-722. In J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post and L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisbon; SEI, Paris; and UNESCO, Paris. Vol. 2.
Pomatomus FishBase
Az Európai Parlament és a Tanács 218/2009/EK rendelete (2009. március 11.) az Atlanti-óceán északkeleti részén halászatot folytató tagállamok névleges fogási statisztikájának benyújtásáról
Vérengzõ makrahal Horgász.hu 

Percoidei
Halfajok
Az Atlanti-óceán halai
A Földközi-tenger halai
A Fekete-tenger halai
A Csendes-óceán halai
Az Indiai-óceán halai
Monotipikus taxonok
A vérengző makrahal ( Pomatomus saltatrix ) a sugarasúszójú halak ( Actinopterygii ) osztályának sügéralakúak ( Perciformes ) rendjébe , ezen belül a monotipikus Pomatomidae családjába tartozó faj. Előfordulása A Csendes-óceán keleti részének és a Jeges-tenger északi részének kivételével az egész világóceánban előfordul ; leginkább a trópusi és szubtrópusi vizekben . Az Atlanti-óceán keleti felén Portugáliától Dél-Afrikáig található meg ; ezen a részen a Madeira- és a Kanári-szigetek környékén , valamint a Földközi- és a Fekete-tengerben is vannak állományai . Ugyanez óceán nyugati felén Kanada partjaitól Argentínáig él . Az Indiai-óceánban Madagaszkártól a Maláj-félszigetig és Nyugat-Ausztráliáig sokfelé megtalálható , még Omántól délre és India délnyugati csücskénél is . A Csendes-óceán legnagyobb részéből hiányzik ; nyugaton van néhány állománya . Az Ausztráliához tartozó Északi területről és az Indonéziából érkező beszámolók tévesnek bizonyultak . A Kínai Köztársaságból és Hawaiiról érkezett beszámolók bizonyító kutatásokat igényelnek . Megjelenése Általábancentiméter hosszú , de akárcentiméteresre is megnőhet;centiméteresen már felnőttnek számít . A legnehezebb kifogott példány4 kilogrammot nyomott . Hátúszójántüske éssugár , a farok alatti úszójántüske éssugár ül . Egy sorba rendezett fogai jól fejlettek és hegyesek . Két hátúszója közül az első rövid és a testhez simul . Háta zöldes , oldala és hasa ezüstös . Életmódja Egyaránt megél a sós- és brakkvízben , bár a nyílt vizeket kedveli.méter mélyre is leúszik . A fiatalok nagyobb rajokban vadásznak ; általában kisebb halakra . A felnőttek rajai lazábbak ; olykor több áldozatot ölnek meg , mint amennyit meg tudnak enni . A kifejlett példányok más halakkal , rákokkal és fejlábúakkal táplálkoznak . Agresszív ragadozó hal , amely könnyű zsákmány reményében cápákat és vitorláskardoshal-félék követ . Egyes halászok és búvárok e hal harapásairól számoltak be . Legfőbb természetes ellensége a sötétcápa ( Carcharhinus obscurus ) . Télen a melegebb , nyáron a hűvösebb vizekbe vándorol . Legfeljebbévig él . Szaporodása A nőstény több évig is ívhat . Az ikrák számát az anyahal mérete határozza meg ; egycentiméteres példány mintegy , egycentiméteres akár2 millió ikrát is rakhat . Az eddigi rekord körülbelülmillió ikra . Felhasználása Nemcsak ipari mértékben halásszák , de tenyésztik is . Emberi fogyasztásra általában frissen árulják , de szárítva , sózva vagy fagyasztva tartósítható . A sporthorgászok kedvelik , és gyakran csalihalnak is használják . Képek Források Pomatomus saltatrix ( Linnaeus,FishBase Dooley , J.K. , Pomatomidae . p. 721-722. In J.C. Quero , J.C. Hureau , C . Karrer , A . Post and L. Saldanha ( eds . ) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic ( CLOFETA ) . JNICT , Lisbon ; SEI , Paris ; and UNESCO , Paris . Vol . Pomatomus FishBase Az Európai Parlament és a Tanács2009/EK rendelete március ) az Atlanti-óceán északkeleti részén halászatot folytató tagállamok névleges fogási statisztikájának benyújtásáról Vérengzõ makrahal Horgász.hu Percoidei Halfajok Az Atlanti-óceán halai A Földközi-tenger halai A Fekete-tenger halai A Csendes-óceán halai Az Indiai-óceán halai Monotipikus taxonok