Balassagyarmati túszdráma
A balassagyarmati túszdráma 1973. január 7. és január 12. között zajlott le a Geisler Eta Középiskolás Leánykollégiumban, ahol egy testvérpár, Pintye András és László fegyveresen tartott fogva húsz lányt. Magyarországon ez volt az első modern értelemben vett túszdráma, s a mai napig is a legfelkavaróbb maradt. A tortúra záróepizódjaként Pintye András életét vesztette, miután mesterlövészek leterítették, Lászlót pedig hosszú börtönbüntetésre ítélték. Az akkori hatóság és pártvezetés számára kényes volt az ügy, hírzárlatot is el kellett rendelni. A rendőröknek és katonáknak akkoriban még nem volt tapasztalatuk ilyen incidensekkel. A túszejtést óriási társadalmi felháborodás kísérte Balassagyarmaton és a környékén, mert a két túszejtő apja magas rangú párttag volt, s a hivatalával visszaélve tussolta el az idősebb fia korábbi botrányos cselekedeteit.

Előzmények 
A 18 éves Pintye András és a 17 éves Pintye László apja a szobi–miskolci határőrkerület párttitkára volt 1973-ban, édesanyjuk a pártbizottság egyik személyzeti előadója. A gyerekek nem részesültek kellő nevelésben, már igen korán számos csínytevés volt az idősebbik fiú rovásán. Bár András valósággal rettegésben tartotta Balassagyarmat lakosságát, az apa sosem rótta meg a két testvért a kilengésekért, a túszdráma után, a rendőrségnek tett tanúvallomásban felelősnek sem érezte magát a történtekért.

Az apa jegyzőkönyvezett vallomása szerint András 1970-ben a pannonhalmi apátságtól eltulajdonított néhány régi, értékes könyvet, melyeket az apa visszaszolgáltatott. 1972-ben pedig a szomszédjuktól lopott pénzt, de az apa állítása szerint ezt is visszafizette, és egyik esetben sem indult eljárás András ellen. Visszaemlékezések szerint a fiúk más, törvénybe ütköző cselekedeteket is műveltek, de az apa egyenesen megfenyegette a sértetteket, hogy ne merjenek akárcsak feljelentést is tenni.

Habár András volt autószerelő-ipari tanuló, tanulni nem szeretett, s bizonyítványt sem szerzett. Ahogy az iskolához, a munkához sem volt kedve, akárhová is került, mindig otthagyta a munkahelyét. 1972 decemberében is elküldték a Budapesti Asztalosipari Vállalathoz segédmunkásnak. Négy napig tartózkodott ott, de nem jelent meg a vállalatnál, sőt még a családja által kiutalt zsebpénzt (500 forintot) is egyszerűen elszórta. Az apa képtelen volt megfékezni az idősebbik fiát, aki kereken kijelentette, hogy nem hajlandó se tanulni, se dolgozni. Ezért január 8-án katonai sorozásra akarta küldeni.

Andrásban ekkor fogalmazódott meg végérvényesen, hogy Nyugatra szökik, mégpedig egy látványos balhé kíséretében: túszul ejti a városi lánykollégium diákjait. A tervébe először az öccsét, Lászlót, majd később több haverját is bevonta. A haverok végül nem mentek bele a tervbe. A testvérek elloptak az apjuktól egy gépkarabélyt, valamint egy hadi pisztolyt, s így készültek a túszejtésre.

Valószínűleg nem véletlenül eshetett a választás a Geisler Eta nevét viselő lánykollégiumra, ugyanis odajárt egy lány, akinek Pintye András udvarolt, de az kikosarazta. András még küldött neki egy képeslapot 1972 karácsonyán, amelyben bosszút esküdött a lánynak.

A túszdráma

A kezdet 
1973. január 7-én este 10 óra körül András és László a fegyvereikkel és más eszközökkel besétáltak a kollégium első emeletére, ahol húsz, a téli szünetről visszatért lány tartózkodott. A lányokat összeterelték a 14-es számot viselő szobába. Ekkor még nem barikádozták el az ajtót, s a folyosóra is gyakran kimentek, így hajnalban öt lánynak sikerült kereket oldania a földszinti ebédlő ablakán keresztül. Ahogy kijutottak az utcára, belebotlottak két járőrbe, akik először hitetlenkedve fogadták a bejelentést, de végül a lányok győzködésére bementek az épületbe ugyanazon az ablakon keresztül, ahol a lányok kiléptek az utcára. András, aki éppen a folyosón tartózkodott egy lánnyal, megijedt, a szobába rohant, és a testvérével együtt eltorlaszolták az ajtókat. A lány, aki Andrással volt a folyosón, hatodikként szabadult a fogságból. A rendőrök megkísérelték kinyitni az ajtót, amire a fiúk lövésekkel válaszoltak. Személyi sérülés csodával határos módon nem történt.

A rendőrség ekkor nagy erőkkel kezdett intézkedni. A helyszínre érkezett a rendőrkapitány is – aki jól ismerte az elkövetők apját –, mire a testvérpár azzal fenyegetőzött, hogy két lányt kivégeznek, amennyiben a rendőrség nem távozik a helyszínről.

Tárgyalás a túszejtőkkel 
A belügyi vezetők átvették az ügyet a hatóságoktól, és bevezették a szükségállapotot a városban. Személyesen Biszku Béla és Benkei András intézkedtek az ügyben, lévén a két túszejtő édesapja magas rangú párttag volt. Biszku hozatott profi mesterlövészeket a városba. A rendőrökön kívül a katonaságot és a munkásőrséget is riasztották, de mind a rendőri vezetők, mind a katonák tanácstalanok voltak, nem volt konkrét elképzelésük a 14 túsz kiszabadításáról. A két túszejtővel sem voltak képesek megfelelő módon tárgyalni, habár a 14-es számú szoba operatív lehallgatását meg tudták oldani, így a benn elhangzottakról valamelyest tudomása volt a hatóságoknak.

A testvérek több követeléssel is előálltak a túszdráma napjaiban, amelyek lényege a következőkben foglalható össze.

Harminc percet adtak a követeléseik teljesítésére, amik között egy lefüggönyözött autóbusz szerepelt két sofőrrel; ezzel a Ferihegyi repülőtérre (ma Liszt Ferenc repülőtér) mennének, s csak ott engednék szabadon a foglyul ejtett lányokat. Külön kérték a teljes út szabaddá tételét. Közölték, hogy jelentős fegyverarzenáljuk van (géppisztolyok, két kispuska, egy sörétes puska), de ezen állítások a hatóság félrevezetését szolgálták.

Továbbá felszólították a rendőröket 10 percen belül hat pisztoly és mindegyikhez két-két tartalék tár átadására. Ezeket az a lány hozna el, akivel a követeléseket tartalmazó levelet íratták.

Ferihegytől már repülőn képzelték el a továbbhaladást Ausztriába (az incidens kezdetén László még azt állította a foglyainak, hogy Görögországba, mivel ott mediterrán az éghajlat). Útravalónak még nagy mennyiségű valutát (egymillió amerikai dollárt, százezer nyugat-német márkát, négyszázezer svájci frankot) követeltek olyan papírral, ami szerint az államvezetés önként adta át a pénzt. Ennek nyomatékosítására Kádár János, Fock Jenő, Losonczi Pál és Czinege Lajos aláírását követelték. Még további fegyverek átadása is szerepelt a követeléseik között (hat géppisztoly két-két tartaléktárral, 30 db kézigránát, egy rádióvevő és két gumibot), amelyeket útközben, a Rákóczi úton kellett volna elhelyezni.

A hatóság nem teljesítette a követeléseket, sőt ez ilyen rövid időn belül képtelenség is lett volna. Végül a túszejtők január 12-ét szabták meg határidőnek, nyomatékosításul hozzátéve, hogy amennyiben egyik követelésük se teljesül, megkezdik a lányok kivégzését.

A hatóságok az első napi teljes eredménytelenségük miatt másnap a helyszínre kérették a Pintye szülőket, hátha azok jobb belátásra tudják bírni a két fiút. Mivel azonban korábban a szülők semmit sem törődtek a gyerekeik nevelésével, a két fiú – különösen András – semmibe vette a kérésüket, sőt durván el is zavarták a szüleiket. András (ahogy az apja állította) nagyon neheztelt rájuk a sorkatonaság miatt. Ekkor a balassagyarmati kórház pszichiátriai és neurológiai osztályának főorvosa, dr. Samu István próbálkozott egyezkedni a túszejtőkkel. Ővele András és László hajlandó volt szóba elegyedni, és sokáig a doktor vitt be élelmiszert és vizet a kollégiumi szobába, illetve szolgált információval a rendőröknek a benn uralkodó körülményekről. A doktor műanyag vödröket is juttatott be a szobába, mert a lányok már nem használhatták a mellékhelyiségeket.

Január 9-én az egyik kétségbeesett lány kiszabadult; kivetette magát az ablakon, éppen akkor, amikor a rendőrség az ajtón keresztül folytatott tárgyalást a fiúkkal. Később László az ajtón kívül is tárgyalt a hatóságokkal.

A válság elmélyülése 
Minthogy a rendőrség és a katonaság napokig csak tétovázott, mindez Balassagyarmat lakossága körében óriási felháborodást keltett, ami a helyi pártvezetést is aggodalommal töltötte el. Bár a sajtó a párt utasításának megfelelően kezelte az ügyet – azaz hírzárlat volt érvényben, illetve igyekeztek úgy láttatni, hogy a hatóság ura a helyzetnek –, a város a túszok családtagjai és barátai s a Pintye fiúk korábbi üzelmei miatt lincshangulatban volt. Fennállt a veszélye, hogy a Pintye házaspárt meg is támadják, ezért őket titokban menekítették ki Balassagyarmatról. A túszejtők ráadásul külön követelték még a hírzárlat feloldását is – nyilván vágytak a személyes hírnévre.

Szovjet katonai tanácsadók altatógáz beszivárogtatását javasolták az épületbe, amit azonban néhányan elvetettek. Ezen módszer helytelenségét évtizedekkel későbbi oroszországi túszdrámák, például a Dubrovka Színházban, csecsen terroristák által elkövetett támadás miatti beavatkozások tragikus kimenetele is igazolta.

A Pintye testvérek hajthatatlanok maradtak. Újabb követeléseik még hajmeresztőbbek lettek, már páncélozott harckocsi kirendelését kérték: ezzel akartak Nyugatra távozni. A napok múlásával az elbarikádozott szobában egyre szörnyűbb állapotok uralkodtak. A lányokat az idősebb fiú folyamatosan félelemben tartotta, nem engedte ki őket a szükségleteik elvégzésére, alig kaptak enni, sőt volt olyan, hogy órákig a falnál kellett térdelniük. A kimerült lányok aludni sem tudtak. Egyik alkalommal kis kiflit és némi tejet kaptak, amitől hasmenésük támadt. András ennek ellenére sem engedte ki őket a mellékhelyiségbe – a fiúk durván annyit közöltek velük, üljenek az ablak szélére, és az utcára ürítve végezzék a dolgukat.

Beszámolók szerint Pintye Lászlónak megtetszett az egyik lány. Ő, remélve, hogy ezzel megóvhatja az életét, elfogadta a fiú közeledését. Egy másik lány már úgy kimerült, hogy kijelentette, lelőhetik, de távozni akar az épületből. András ekkor azzal fenyegette meg, hogy alaposan elveri, ha nem fogad szót.

Miután a rendőrség kihozta az egyik lányt az épületből, András őrjöngött, és onnantól még kegyetlenebbül bánt a túszokkal. Azt hitte, ők és az öccse összejátszanak ellene, ezért már néhány lány megölését tervezte.

A túszok kiszabadítása 
Január 11-én a túszejtők kiengedtek a folyosóra vízért egy lányt, aki viszont már nem tért vissza a szobába, így a fogvatartottak száma 12-re csökkent. A kollégiumot környező épületeket mesterlövészek foglalták el. Ezen a napon László négy lövést adott le a szemben lévő tanácsházára, de senkit sem talált el.

Január 12-én mindenképpen be kellett fejezni az akciót, így a hatóságok kihívták Lászlót a folyosóra, hogy tárgyaljanak vele, közben Andrást egy teherautó beindításával megpróbálták az ablakhoz csalni. A kísérlet nem járt sikerrel, András nem ment az ablakhoz, László pedig visszatért a szobába. Később, amikor senki sem várta, mert már nem voltak zajok, András egyszer csak az ablakhoz lépett, s ekkor lelőtték. A boncolási jegyzőkönyv szerint három találat érte: a jobb kezén, a hasa jobb oldalán és a mellkasán. László és a lányok ekkor elhúzták az ajtó előtti torlaszt. Lászlót a folyosón tartóztatták le.

A következmények

A nyomozás és a bírósági per 
A túszejtést követő rendőrségi nyomozás során végzett házkutatáskor más, a testvérek által fabrikált fegyverek, így csákánynyélből készült ütlegek kerültek elő. A Pintye testvérek ezeket két határőr leütésére akarták felhasználni, hogy így juthassanak fegyverekhez.

Az ügyészség a vádemelésében letöltendő börtönbüntetést kért a túszdrámát túlélő elkövetőre, Pintye Lászlóra, akit aztán a bíróság 15 év börtönbüntetésre ítélt. Hosszú büntetéséből 1984. április 12-én, azaz 11 év és 3 hónap után feltételesen szabadult. Két másik személyt már január 8-án letartóztattak, de csak később vádolták meg őket azzal, hogy közvetve részük volt a balassagyarmati túszdrámában. Egy további személynek, aki a büntetőperben ötödrendű vádlottként szerepelt, László még a negyedik napon egy levelet is hagyott hátra. András elmesélte az egyik lánynak, hogy eredetileg másokat is be akartak vonni az akcióba, de azok nem vállalkoztak a részvételre. Sem a nevüket nem említette, sem azt, hogy konkrétan hány emberről volt szó.

A bíróság az ügyben Pintye Lászlón kívül még négy vádlottra rótt ki ítéletet. A legsúlyosabb 4 év letöltendő szigorított börtön, a legenyhébb 8 hónap fiatalkorúak fogházában letöltendő szabadságvesztés volt. Az elsőfokú ítéletek február 23-án születtek meg, jogerőre május 7-én emelkedtek.

A túszok és túszejtők viszonya az incidens alatt 
A testvérek mostohán bántak a túszaikkal, de nem követtek el komoly fizikai erőszakot a sérelmükre. Olykor-olykor történt kontaktus közöttük, mindkét fél tett bátortalan kísérleteket a másikhoz való közelebb kerülésre. Az egyik tanúvallomás szerint András nem titkolt célja az volt, hogy Nyugatra távozta után bűnözői életmódot folytasson, ugyanis sose akart dolgozni, de a disszidáláshoz pénz kellett. További túszejtések tervei fogantak meg benne, amelyekkel újabb pénzt kereshetne, sőt olyan gyermeteg ábrándjai is voltak, miszerint államtitkokat adna el nyugati országoknak, mert az apja párttitkár. A lányoknak azt is elmondta, hogy ő már három éve készült erre a balhéra, s ehhez szakkönyveket is tanulmányozott.

A túszok Lászlóval sokkal könnyebben kijöttek, őt megértőbbnek és szimpatikusabbnak tartották Andrásnál. Mindkettőjüket megpróbálták rábeszélni a szándékuk megváltoztatására, majd pedig Lászlót arra is megpróbálták rávenni, hogy segítsen ártalmatlanítani Andrást. László azonban ilyesmibe nem ment bele, sőt elmondta Andrásnak, akinek a dühe miatt a lányoknak aztán el kellett szenvedniük a hosszas térdepelést, nem aludhattak, vagy pedig András hamar felzavarta őket az álmukból. Az első este olyan otromba módon viccelődött a lányokkal, hogy a kivégzés előtt szépségversenyt tartanak, és a legcsúnyábbat fogják elsőnek megölni. Csökkentette az élelmiszeradagokat, s mindenféle ostoba játékot talált ki, csak hogy a lányok ne tudjanak pihenni.

A túszdráma végén a sértettek alultáplált és kissé kiszáradt állapotban kerültek kórházba. Többeknek már ekkor komoly emésztési és idegrendszeri problémái támadtak. A legfiatalabbaknál apátiás állapotok léptek fel, az orvosi diagnózis szerint ők érzékelték a legkevésbé a veszélyt. Másokat viszont már a legapróbb (különösen a kattogó) zajok félelembe hoztak. Az orvosi diagnózis arra következtetett, hogy a traumatizáció csak később fog kiváltani valamilyen rossz pszichikai reakciót.

A túszdráma utóélete 
Ehhez fogható, megrázó incidensre az azóta eltelt időben sem került sor Magyarországon. A túszejtés nem volt különösebben jól kidolgozott, és a testvérek a képességeiket túlbecsülve szinte lehetetlen vállalkozásba fogtak bele, de kellő tapasztalat hiányában a hatóságoknak is csak üggyel-bajjal, napok elteltével sikerült véget vetniük a tortúrának. A korabeli újságokból ki is derül, hogy a pártvezetés abban hitt, hogy a nyugat-európaiakhoz hasonló túszejtések bekövetkeztének Magyarországon semmi esélye sem lehet.

Az esetet több szerző is feldolgozta fikcióként. Először Végh Antal 1986-ban, a Könyörtelenül című regényében, amiből Gazdag Gyula 1989-ben Túsztörténet címmel készített filmet. Később Finta Kata Túszdráma Balassagyarmaton c. regényében emlékezett vissza az esetre mint balassagyarmati lakos.

A történetről nyilvánosan először beszélő szereplőket (Lászlót, a túszul ejtett lányokat és a hatóságok tagjait is) Hatala Csenge szólaltatta meg Hírzárlat című tényregényében. Ez a könyv kizárólag a hiteles dokumentumokra és a szereplők visszaemlékezéseire támaszkodik. A sértettek az események hatására hosszú ideig nem beszéltek a történtekről – volt, aki sohasem. Hozzátartozik ehhez, hogy a kommunista párt próbálta bagatellizálni az eseményt, mivel az a Pintye szülők magas beosztása és a felelős beosztású személyek hezitálása miatt többszörösen is kínos volt a felsőbb vezetők számára. Épp ezért a hatóságok nem bántak elég korrektül az áldozatokkal, sőt igyekeztek nyomást gyakorolni rájuk, hogy hallgassanak a történtekről.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Balassagyarmati túszdráma – Magyarország első terrorista akciója (1973) (nogradarchiv.hu)
 Finta Kata: Túszdráma Balassagyarmaton (mek.oszk.hu)

Balassagyarmat
Terrorcselekmények
Gyermekek sérelmére elkövetett magyarországi bűncselekmények
1973
A balassagyarmati túszdráma január és január között zajlott le a Geisler Eta Középiskolás Leánykollégiumban , ahol egy testvérpár , Pintye András és László fegyveresen tartott fogva húsz lányt . Magyarországon ez volt az első modern értelemben vett túszdráma , s a mai napig is a legfelkavaróbb maradt . A tortúra záróepizódjaként Pintye András életét vesztette , miután mesterlövészek leterítették , Lászlót pedig hosszú börtönbüntetésre ítélték . Az akkori hatóság és pártvezetés számára kényes volt az ügy , hírzárlatot is el kellett rendelni . A rendőröknek és katonáknak akkoriban még nem volt tapasztalatuk ilyen incidensekkel . A túszejtést óriási társadalmi felháborodás kísérte Balassagyarmaton és a környékén , mert a két túszejtő apja magas rangú párttag volt , s a hivatalával visszaélve tussolta el az idősebb fia korábbi botrányos cselekedeteit . Előzmények Aéves Pintye András és aéves Pintye László apja a szobi–miskolci határőrkerület párttitkára voltban , édesanyjuk a pártbizottság egyik személyzeti előadója . A gyerekek nem részesültek kellő nevelésben , már igen korán számos csínytevés volt az idősebbik fiú rovásán . Bár András valósággal rettegésben tartotta Balassagyarmat lakosságát , az apa sosem rótta meg a két testvért a kilengésekért , a túszdráma után , a rendőrségnek tett tanúvallomásban felelősnek sem érezte magát a történtekért . Az apa jegyzőkönyvezett vallomása szerint Andrásben a pannonhalmi apátságtól eltulajdonított néhány régi , értékes könyvet , melyeket az apa visszaszolgáltatott.ben pedig a szomszédjuktól lopott pénzt , de az apa állítása szerint ezt is visszafizette , és egyik esetben sem indult eljárás András ellen . Visszaemlékezések szerint a fiúk más , törvénybe ütköző cselekedeteket is műveltek , de az apa egyenesen megfenyegette a sértetteket , hogy ne merjenek akárcsak feljelentést is tenni . Habár András volt autószerelő-ipari tanuló , tanulni nem szeretett , s bizonyítványt sem szerzett . Ahogy az iskolához , a munkához sem volt kedve , akárhová is került , mindig otthagyta a munkahelyét.decemberében is elküldték a Budapesti Asztalosipari Vállalathoz segédmunkásnak . Négy napig tartózkodott ott , de nem jelent meg a vállalatnál , sőt még a családja által kiutalt zsebpénztforintot ) is egyszerűen elszórta . Az apa képtelen volt megfékezni az idősebbik fiát , aki kereken kijelentette , hogy nem hajlandó se tanulni , se dolgozni . Ezért januárán katonai sorozásra akarta küldeni . Andrásban ekkor fogalmazódott meg végérvényesen , hogy Nyugatra szökik , mégpedig egy látványos balhé kíséretében : túszul ejti a városi lánykollégium diákjait . A tervébe először az öccsét , Lászlót , majd később több haverját is bevonta . A haverok végül nem mentek bele a tervbe . A testvérek elloptak az apjuktól egy gépkarabélyt , valamint egy hadi pisztolyt , s így készültek a túszejtésre . Valószínűleg nem véletlenül eshetett a választás a Geisler Eta nevét viselő lánykollégiumra , ugyanis odajárt egy lány , akinek Pintye András udvarolt , de az kikosarazta . András még küldött neki egy képeslapotkarácsonyán , amelyben bosszút esküdött a lánynak . A túszdráma A kezdet 1973. januárén esteóra körül András és László a fegyvereikkel és más eszközökkel besétáltak a kollégium első emeletére , ahol húsz , a téli szünetről visszatért lány tartózkodott . A lányokat összeterelték aes számot viselő szobába . Ekkor még nem barikádozták el az ajtót , s a folyosóra is gyakran kimentek , így hajnalban öt lánynak sikerült kereket oldania a földszinti ebédlő ablakán keresztül . Ahogy kijutottak az utcára , belebotlottak két járőrbe , akik először hitetlenkedve fogadták a bejelentést , de végül a lányok győzködésére bementek az épületbe ugyanazon az ablakon keresztül , ahol a lányok kiléptek az utcára . András , aki éppen a folyosón tartózkodott egy lánnyal , megijedt , a szobába rohant , és a testvérével együtt eltorlaszolták az ajtókat . A lány , aki Andrással volt a folyosón , hatodikként szabadult a fogságból . A rendőrök megkísérelték kinyitni az ajtót , amire a fiúk lövésekkel válaszoltak . Személyi sérülés csodával határos módon nem történt . A rendőrség ekkor nagy erőkkel kezdett intézkedni . A helyszínre érkezett a rendőrkapitány is – aki jól ismerte az elkövetők apját – , mire a testvérpár azzal fenyegetőzött , hogy két lányt kivégeznek , amennyiben a rendőrség nem távozik a helyszínről . Tárgyalás a túszejtőkkel A belügyi vezetők átvették az ügyet a hatóságoktól , és bevezették a szükségállapotot a városban . Személyesen Biszku Béla és Benkei András intézkedtek az ügyben , lévén a két túszejtő édesapja magas rangú párttag volt . Biszku hozatott profi mesterlövészeket a városba . A rendőrökön kívül a katonaságot és a munkásőrséget is riasztották , de mind a rendőri vezetők , mind a katonák tanácstalanok voltak , nem volt konkrét elképzelésük atúsz kiszabadításáról . A két túszejtővel sem voltak képesek megfelelő módon tárgyalni , habár aes számú szoba operatív lehallgatását meg tudták oldani , így a benn elhangzottakról valamelyest tudomása volt a hatóságoknak . A testvérek több követeléssel is előálltak a túszdráma napjaiban , amelyek lényege a következőkben foglalható össze . Harminc percet adtak a követeléseik teljesítésére , amik között egy lefüggönyözött autóbusz szerepelt két sofőrrel ; ezzel a Ferihegyi repülőtérre ( ma Liszt Ferenc repülőtér ) mennének , s csak ott engednék szabadon a foglyul ejtett lányokat . Külön kérték a teljes út szabaddá tételét . Közölték , hogy jelentős fegyverarzenáljuk van ( géppisztolyok , két kispuska , egy sörétes puska ) , de ezen állítások a hatóság félrevezetését szolgálták . Továbbá felszólították a rendőröketpercen belül hat pisztoly és mindegyikhez két-két tartalék tár átadására . Ezeket az a lány hozna el , akivel a követeléseket tartalmazó levelet íratták . Ferihegytől már repülőn képzelték el a továbbhaladást Ausztriába ( az incidens kezdetén László még azt állította a foglyainak , hogy Görögországba , mivel ott mediterrán az éghajlat ) . Útravalónak még nagy mennyiségű valutát ( egymillió amerikai dollárt , százezer nyugat-német márkát , négyszázezer svájci frankot ) követeltek olyan papírral , ami szerint az államvezetés önként adta át a pénzt . Ennek nyomatékosítására Kádár János , Fock Jenő , Losonczi Pál és Czinege Lajos aláírását követelték . Még további fegyverek átadása is szerepelt a követeléseik között ( hat géppisztoly két-két tartaléktárral,db kézigránát , egy rádióvevő és két gumibot ) , amelyeket útközben , a Rákóczi úton kellett volna elhelyezni . A hatóság nem teljesítette a követeléseket , sőt ez ilyen rövid időn belül képtelenség is lett volna . Végül a túszejtők januárét szabták meg határidőnek , nyomatékosításul hozzátéve , hogy amennyiben egyik követelésük se teljesül , megkezdik a lányok kivégzését . A hatóságok az első napi teljes eredménytelenségük miatt másnap a helyszínre kérették a Pintye szülőket , hátha azok jobb belátásra tudják bírni a két fiút . Mivel azonban korábban a szülők semmit sem törődtek a gyerekeik nevelésével , a két fiú – különösen András – semmibe vette a kérésüket , sőt durván el is zavarták a szüleiket . András ( ahogy az apja állította ) nagyon neheztelt rájuk a sorkatonaság miatt . Ekkor a balassagyarmati kórház pszichiátriai és neurológiai osztályának főorvosa , dr. Samu István próbálkozott egyezkedni a túszejtőkkel . Ővele András és László hajlandó volt szóba elegyedni , és sokáig a doktor vitt be élelmiszert és vizet a kollégiumi szobába , illetve szolgált információval a rendőröknek a benn uralkodó körülményekről . A doktor műanyag vödröket is juttatott be a szobába , mert a lányok már nem használhatták a mellékhelyiségeket . Januárén az egyik kétségbeesett lány kiszabadult ; kivetette magát az ablakon , éppen akkor , amikor a rendőrség az ajtón keresztül folytatott tárgyalást a fiúkkal . Később László az ajtón kívül is tárgyalt a hatóságokkal . A válság elmélyülése Minthogy a rendőrség és a katonaság napokig csak tétovázott , mindez Balassagyarmat lakossága körében óriási felháborodást keltett , ami a helyi pártvezetést is aggodalommal töltötte el . Bár a sajtó a párt utasításának megfelelően kezelte az ügyet – azaz hírzárlat volt érvényben , illetve igyekeztek úgy láttatni , hogy a hatóság ura a helyzetnek – , a város a túszok családtagjai és barátai s a Pintye fiúk korábbi üzelmei miatt lincshangulatban volt . Fennállt a veszélye , hogy a Pintye házaspárt meg is támadják , ezért őket titokban menekítették ki Balassagyarmatról . A túszejtők ráadásul külön követelték még a hírzárlat feloldását is – nyilván vágytak a személyes hírnévre . Szovjet katonai tanácsadók altatógáz beszivárogtatását javasolták az épületbe , amit azonban néhányan elvetettek . Ezen módszer helytelenségét évtizedekkel későbbi oroszországi túszdrámák , például a Dubrovka Színházban , csecsen terroristák által elkövetett támadás miatti beavatkozások tragikus kimenetele is igazolta . A Pintye testvérek hajthatatlanok maradtak . Újabb követeléseik még hajmeresztőbbek lettek , már páncélozott harckocsi kirendelését kérték : ezzel akartak Nyugatra távozni . A napok múlásával az elbarikádozott szobában egyre szörnyűbb állapotok uralkodtak . A lányokat az idősebb fiú folyamatosan félelemben tartotta , nem engedte ki őket a szükségleteik elvégzésére , alig kaptak enni , sőt volt olyan , hogy órákig a falnál kellett térdelniük . A kimerült lányok aludni sem tudtak . Egyik alkalommal kis kiflit és némi tejet kaptak , amitől hasmenésük támadt . András ennek ellenére sem engedte ki őket a mellékhelyiségbe – a fiúk durván annyit közöltek velük , üljenek az ablak szélére , és az utcára ürítve végezzék a dolgukat . Beszámolók szerint Pintye Lászlónak megtetszett az egyik lány . Ő , remélve , hogy ezzel megóvhatja az életét , elfogadta a fiú közeledését . Egy másik lány már úgy kimerült , hogy kijelentette , lelőhetik , de távozni akar az épületből . András ekkor azzal fenyegette meg , hogy alaposan elveri , ha nem fogad szót . Miután a rendőrség kihozta az egyik lányt az épületből , András őrjöngött , és onnantól még kegyetlenebbül bánt a túszokkal . Azt hitte , ők és az öccse összejátszanak ellene , ezért már néhány lány megölését tervezte . A túszok kiszabadítása Januárén a túszejtők kiengedtek a folyosóra vízért egy lányt , aki viszont már nem tért vissza a szobába , így a fogvatartottak számare csökkent . A kollégiumot környező épületeket mesterlövészek foglalták el . Ezen a napon László négy lövést adott le a szemben lévő tanácsházára , de senkit sem talált el . Januárén mindenképpen be kellett fejezni az akciót , így a hatóságok kihívták Lászlót a folyosóra , hogy tárgyaljanak vele , közben Andrást egy teherautó beindításával megpróbálták az ablakhoz csalni . A kísérlet nem járt sikerrel , András nem ment az ablakhoz , László pedig visszatért a szobába . Később , amikor senki sem várta , mert már nem voltak zajok , András egyszer csak az ablakhoz lépett , s ekkor lelőtték . A boncolási jegyzőkönyv szerint három találat érte : a jobb kezén , a hasa jobb oldalán és a mellkasán . László és a lányok ekkor elhúzták az ajtó előtti torlaszt . Lászlót a folyosón tartóztatták le . A következmények A nyomozás és a bírósági per A túszejtést követő rendőrségi nyomozás során végzett házkutatáskor más , a testvérek által fabrikált fegyverek , így csákánynyélből készült ütlegek kerültek elő . A Pintye testvérek ezeket két határőr leütésére akarták felhasználni , hogy így juthassanak fegyverekhez . Az ügyészség a vádemelésében letöltendő börtönbüntetést kért a túszdrámát túlélő elkövetőre , Pintye Lászlóra , akit aztán a bíróságév börtönbüntetésre ítélt . Hosszú büntetéséből áprilisén , azazév éshónap után feltételesen szabadult . Két másik személyt már januárán letartóztattak , de csak később vádolták meg őket azzal , hogy közvetve részük volt a balassagyarmati túszdrámában . Egy további személynek , aki a büntetőperben ötödrendű vádlottként szerepelt , László még a negyedik napon egy levelet is hagyott hátra . András elmesélte az egyik lánynak , hogy eredetileg másokat is be akartak vonni az akcióba , de azok nem vállalkoztak a részvételre . Sem a nevüket nem említette , sem azt , hogy konkrétan hány emberről volt szó . A bíróság az ügyben Pintye Lászlón kívül még négy vádlottra rótt ki ítéletet . A legsúlyosabbév letöltendő szigorított börtön , a legenyhébbhónap fiatalkorúak fogházában letöltendő szabadságvesztés volt . Az elsőfokú ítéletek februárán születtek meg , jogerőre májusén emelkedtek . A túszok és túszejtők viszonya az incidens alatt A testvérek mostohán bántak a túszaikkal , de nem követtek el komoly fizikai erőszakot a sérelmükre . Olykor-olykor történt kontaktus közöttük , mindkét fél tett bátortalan kísérleteket a másikhoz való közelebb kerülésre . Az egyik tanúvallomás szerint András nem titkolt célja az volt , hogy Nyugatra távozta után bűnözői életmódot folytasson , ugyanis sose akart dolgozni , de a disszidáláshoz pénz kellett . További túszejtések tervei fogantak meg benne , amelyekkel újabb pénzt kereshetne , sőt olyan gyermeteg ábrándjai is voltak , miszerint államtitkokat adna el nyugati országoknak , mert az apja párttitkár . A lányoknak azt is elmondta , hogy ő már három éve készült erre a balhéra , s ehhez szakkönyveket is tanulmányozott . A túszok Lászlóval sokkal könnyebben kijöttek , őt megértőbbnek és szimpatikusabbnak tartották Andrásnál . Mindkettőjüket megpróbálták rábeszélni a szándékuk megváltoztatására , majd pedig Lászlót arra is megpróbálták rávenni , hogy segítsen ártalmatlanítani Andrást . László azonban ilyesmibe nem ment bele , sőt elmondta Andrásnak , akinek a dühe miatt a lányoknak aztán el kellett szenvedniük a hosszas térdepelést , nem aludhattak , vagy pedig András hamar felzavarta őket az álmukból . Az első este olyan otromba módon viccelődött a lányokkal , hogy a kivégzés előtt szépségversenyt tartanak , és a legcsúnyábbat fogják elsőnek megölni . Csökkentette az élelmiszeradagokat , s mindenféle ostoba játékot talált ki , csak hogy a lányok ne tudjanak pihenni . A túszdráma végén a sértettek alultáplált és kissé kiszáradt állapotban kerültek kórházba . Többeknek már ekkor komoly emésztési és idegrendszeri problémái támadtak . A legfiatalabbaknál apátiás állapotok léptek fel , az orvosi diagnózis szerint ők érzékelték a legkevésbé a veszélyt . Másokat viszont már a legapróbb ( különösen a kattogó ) zajok félelembe hoztak . Az orvosi diagnózis arra következtetett , hogy a traumatizáció csak később fog kiváltani valamilyen rossz pszichikai reakciót . A túszdráma utóélete Ehhez fogható , megrázó incidensre az azóta eltelt időben sem került sor Magyarországon . A túszejtés nem volt különösebben jól kidolgozott , és a testvérek a képességeiket túlbecsülve szinte lehetetlen vállalkozásba fogtak bele , de kellő tapasztalat hiányában a hatóságoknak is csak üggyel-bajjal , napok elteltével sikerült véget vetniük a tortúrának . A korabeli újságokból ki is derül , hogy a pártvezetés abban hitt , hogy a nyugat-európaiakhoz hasonló túszejtések bekövetkeztének Magyarországon semmi esélye sem lehet . Az esetet több szerző is feldolgozta fikcióként . Először Végh Antalban , a Könyörtelenül című regényében , amiből Gazdag Gyulaben Túsztörténet címmel készített filmet . Később Finta Kata Túszdráma Balassagyarmaton c . regényében emlékezett vissza az esetre mint balassagyarmati lakos . A történetről nyilvánosan először beszélő szereplőket ( Lászlót , a túszul ejtett lányokat és a hatóságok tagjait is ) Hatala Csenge szólaltatta meg Hírzárlat című tényregényében . Ez a könyv kizárólag a hiteles dokumentumokra és a szereplők visszaemlékezéseire támaszkodik . A sértettek az események hatására hosszú ideig nem beszéltek a történtekről – volt , aki sohasem . Hozzátartozik ehhez , hogy a kommunista párt próbálta bagatellizálni az eseményt , mivel az a Pintye szülők magas beosztása és a felelős beosztású személyek hezitálása miatt többszörösen is kínos volt a felsőbb vezetők számára . Épp ezért a hatóságok nem bántak elég korrektül az áldozatokkal , sőt igyekeztek nyomást gyakorolni rájuk , hogy hallgassanak a történtekről . Jegyzetek Külső hivatkozások Balassagyarmati túszdráma – Magyarország első terrorista akciója( nogradarchiv.hu ) Finta Kata : Túszdráma Balassagyarmaton ( mek.oszk.hu ) Balassagyarmat Terrorcselekmények Gyermekek sérelmére elkövetett magyarországi bűncselekmények 1973