Pietro Gnocchi
Don Pietro Gnocchi [ˌpjɛːtro ˈɲɔkːi] (Alfianello, Lombardia, 1689. február 27. – Brescia, 1775. december 9.) olasz barokk zeneszerző, egyházkarnagy, római katolikus pap és történész.

Élete
Édesapja módos kisbirtokos volt. Pietro a család négy gyermekéből másodikként született. Szülőfalujában kezdett iskolázás után két fivérével a közeli Bresciába ment bölcsészeti és zenei képzésre. 1707. április 2-án papi habitust ölthetett, de a felszentelésig még további filozófiai és teológiai tanulmányok vártak rá.

1712–13-ban a bresciai dóm kórusában énekelt. Ezt a posztját otthagyva Velencébe utazott, hogy a Szent Márk-székesegyház karnagyától, Antonio Biffitől összhangzattant és ellenpontot tanuljon. Rövid időre visszatért Bresciába, ajánlólevelet szerzett európai körútjához. A legjobb német, osztrák, cseh, lengyel énekes accademiákat kereste fel, hogy újabb ismereteket szerezzen. Megfordult Magyarországon is. 

Bresciába visszatérve hangszeres és énekiskolát szervezett (Scuola di Suono e di Canto). Zeneszerzőként és oktatóként hírneve eljutott Itália távoli részeiig. Az elért eredményei hatására 1723. június 16-án a dóm karnagyává nevezték ki. 1762. április 10-én az orgonistai posztot is megkapta. Közben káplán volt a város egyik legrégibb templomában, a San Giorgióban. Ide is temették el.

A rendkívül termékeny zeneszerző nagy mennyiségű történeti, régészeti kutatómunkát végzett. Feldolgozta Brescia és környéke római kori feliratait, megírta tizenkét római császár feleségének életét, az ókori Görögország földrajzát. Ez utóbbi munkája a legterjedelmesebb: 25 kötetbe gyűjtötte „jegyzeteit” (notizie) a témában.

Szerzeményei csaknem kizárólag egyháziak. Hangját a Velencében elsajátított stílus határozta meg, de műveiben előfordul a régi a cappella ének mellett, a Gnocchi idejében újnak számító concertáló, szólót és kórust váltogató, sok fúvóst foglalkoztató templomi zene is. Legtöbb műve az osztott kórus (cori spezzati) technikáját alkalmazza. A zenetörténetbe beírta magát meghökkentő, földrajzi műveltségét csillogtató címadásával is. Miséi címében előfordul a kontinensek neve, Svájc, Magnificatjaiban (12 db) a La Plata folyó, a Fülöp-szigetek, az „ismeretlen föld”, a Rialto híd, a veronai aréna, a római Colosseum.

Világi művei közt – részben tájszólásban írt – buffoáriák, triószonáták, vonósegyüttesere írt concertók találhatók.

Tudományos és zeneművei többsége kiadatlan, bresciai könyvtárakban találhatók.

Irodalom
 Cristoni, Don Calimerio: Informazioni dell'antica Prosapia del sac. D. Pietro Gnocchi Maestro e Organista de'più insigni della cattedrale di Brescia (kézirat) Brescia, 18??
 Atti della giornata di studi 'Pietro Gnocchi e la musica a Brescia nel settecento (Brescia 20 ottobre 2007) a cura di Claudio Toscani, Milano, 2009, Cisalpino

Jegyzetek

Források 
 Prestini, Rosanna: Quell'estroso maestro di capella. Pietro Gnocchi, musicista, didatta, letterato
 Dizionario Biografico degli Italiani Pasqualino Bongiovanni címszava
 Diesis & Bemolle

Olasz zeneszerzők
Barokk zeneszerzők
Bresciaiak
Olasz történészek
Olasz katolikus papok
1689-ben született személyek
1775-ben elhunyt személyek
Keresztény zene
Don Pietro Gnocchi [ ˌpjɛːtro ˈɲɔkːi ] ( Alfianello , Lombardia , február – Brescia , december ) olasz barokk zeneszerző , egyházkarnagy , római katolikus pap és történész . Élete Édesapja módos kisbirtokos volt . Pietro a család négy gyermekéből másodikként született . Szülőfalujában kezdett iskolázás után két fivérével a közeli Bresciába ment bölcsészeti és zenei képzésre. áprilisán papi habitust ölthetett , de a felszentelésig még további filozófiai és teológiai tanulmányok vártak rá . 1712–13-ban a bresciai dóm kórusában énekelt . Ezt a posztját otthagyva Velencébe utazott , hogy a Szent Márk-székesegyház karnagyától , Antonio Biffitől összhangzattant és ellenpontot tanuljon . Rövid időre visszatért Bresciába , ajánlólevelet szerzett európai körútjához . A legjobb német , osztrák , cseh , lengyel énekes accademiákat kereste fel , hogy újabb ismereteket szerezzen . Megfordult Magyarországon is . Bresciába visszatérve hangszeres és énekiskolát szervezett ( Scuola di Suono e di Canto ) . Zeneszerzőként és oktatóként hírneve eljutott Itália távoli részeiig . Az elért eredményei hatására júniusán a dóm karnagyává nevezték ki. áprilisén az orgonistai posztot is megkapta . Közben káplán volt a város egyik legrégibb templomában , a San Giorgióban . Ide is temették el . A rendkívül termékeny zeneszerző nagy mennyiségű történeti , régészeti kutatómunkát végzett . Feldolgozta Brescia és környéke római kori feliratait , megírta tizenkét római császár feleségének életét , az ókori Görögország földrajzát . Ez utóbbi munkája a legterjedelmesebb: kötetbe gyűjtötte „ jegyzeteit” ( notizie ) a témában . Szerzeményei csaknem kizárólag egyháziak . Hangját a Velencében elsajátított stílus határozta meg , de műveiben előfordul a régi a cappella ének mellett , a Gnocchi idejében újnak számító concertáló , szólót és kórust váltogató , sok fúvóst foglalkoztató templomi zene is . Legtöbb műve az osztott kórus ( cori spezzati ) technikáját alkalmazza . A zenetörténetbe beírta magát meghökkentő , földrajzi műveltségét csillogtató címadásával is . Miséi címében előfordul a kontinensek neve , Svájc , Magnificatjaibandb ) a La Plata folyó , a Fülöp-szigetek , az „ ismeretlen föld” , a Rialto híd , a veronai aréna , a római Colosseum . Világi művei közt – részben tájszólásban írt – buffoáriák , triószonáták , vonósegyüttesere írt concertók találhatók . Tudományos és zeneművei többsége kiadatlan , bresciai könyvtárakban találhatók . Irodalom Cristoni , Don Calimerio : Informazioni dell'antica Prosapia del sac . D. Pietro Gnocchi Maestro e Organista de'più insigni della cattedrale di Brescia ( kézirat ) Brescia , ? Atti della giornata di studi 'Pietro Gnocchi e la musica a Brescia nel settecento ( Bresciaottobrea cura di Claudio Toscani , Milano , Cisalpino Jegyzetek Források Prestini , Rosanna : Quell'estroso maestro di capella . Pietro Gnocchi , musicista , didatta , letterato Dizionario Biografico degli Italiani Pasqualino Bongiovanni címszava Diesis & Bemolle Olasz zeneszerzők Barokk zeneszerzők Bresciaiak Olasz történészek Olasz katolikus papok 1689-ben született személyek 1775-ben elhunyt személyek Keresztény zene