A mexikói forradalom emlékműve
A mexikói forradalom emlékműve (spanyolul Monumento a la Revolución Mexicana, rövidítve MRM) Mexikóváros egyik legjelentősebb emlékműve, a mexikói forradalomnak állít emléket. Itt helyezték végső nyugalomra a forradalom több hősét is.

Története
Az épületet eredetileg nem emlékműnek tervezték. A 20. század elején Porfirio Díaz elnök úgy döntött, 1910-re, a mexikói függetlenségi háború kitörésének századik évfordulójára felépítik a Föld egyik legnagyobb, 14 000 m²-es parlamentjét. A terv megvalósítását Émile Bérnard francia építészre bízták, aki egy klasszicista stílusú palotát álmodott meg. A munkák 1906-ban kezdődtek, ám az 1910-ben kitört forradalom miatt, miután egy hatalmas fémváz felépült, 1912-ben felfüggesztették a munkálatokat.

A harcok véget értével Bénard jelentkezett Álvaro Obregón elnöknél, hogy folytatná az építkezést, ám nem parlamentté alakítaná a félkész szerkezetet, hanem a forradalom hőseinek mauzóleumává. 1928-ban azonban meghalt Obregón, 1929-ben pedig Bénard, így még évekig nem nyúltak a vázhoz. A már elkészült szobrok ma Mexikóváros különböző pontjain állnak.

Carlos Obregón Santacilia volt az az építész, aki folytatta a tervezést, és úgy döntött, az építmény körüli területet köztérré alakítják, ahol majd a forradalmi megemlékezéseket lehet tartani. Az épület és a tér megtervezésekor felhasználta az art déco és a kubizmus stíluselemeit éppúgy, mint az évszázadokkal ezelőtti spanyol építészet és az ősi mexikói kultúrák művészetének néhány jellegzetességét. A díszítés hangsúlyos elemévé tette a szobrokat, amelyek elkészítésében Oliverio Martínez szobrász volt segítségére.

1936-ban mauzóleummá alakították az emlékművet, végül az építkezést 1938-ban fejezték be. 1942-ben itt helyezték el Venustiano Carranza maradványait, 1960-ban Francisco Ignacio Maderóéit és Plutarco Elías Calleséit, 1976-ban pedig Pancho Villa testét is átszállították ide. Lázaro Cárdenas 1970-es halála óta itt nyugszik. Kupoláját, ahova két lift vitt fel, kilátóvá alakították, ez körülbelül 3 évtizeden keresztül, 1970-ig látogatható is volt. 2010-re, a forradalom kitörésének századik évfordulójára az egész teret átalakították, az emlékművet felújították.

Az épület és környéke
Az emlékmű és a körülötte elterülő tér Mexikóváros egyik központi kerületében, Cuauhtémocban található, a Paseo de la Reforma sugárút közelében, attól északra.

2010-ben egy panorámaliftet szereltek fel benne, és kilátóját újra megnyitották a közönség előtt. Ma felső szintjén kávézó és üzlet is működik, és egy távcsövet is felszereltek.

Az emlékmű előtt egy száz, a földből kilövellő, színes fénnyel megvilágított vízsugárból álló szökőkút emlékeztet a forradalom 100 éves évfordulójára. Keddtől vasárnapig óránként 15 percre lép működésbe, de 18 és 22 óra között folyamatosan megy. Az épület díszkivilágítása minden nap 22 órakor kapcsol be.

Jegyzetek

Mexikói emlékművek
mexikoiforradalom
emlékmű
Mauzóleumok
Cuauhtémoc (kerület)
Háborús emlékművek
1938-ban átadott építmények
Art déco
A mexikói forradalom emlékműve ( spanyolul Monumento a la Revolución Mexicana , rövidítve MRM ) Mexikóváros egyik legjelentősebb emlékműve , a mexikói forradalomnak állít emléket . Itt helyezték végső nyugalomra a forradalom több hősét is . Története Az épületet eredetileg nem emlékműnek tervezték . A század elején Porfirio Díaz elnök úgy döntött, re , a mexikói függetlenségi háború kitörésének századik évfordulójára felépítik a Föld egyik legnagyobb,000 m²-es parlamentjét . A terv megvalósítását Émile Bérnard francia építészre bízták , aki egy klasszicista stílusú palotát álmodott meg . A munkákban kezdődtek , ám azben kitört forradalom miatt , miután egy hatalmas fémváz felépült, ben felfüggesztették a munkálatokat . A harcok véget értével Bénard jelentkezett Álvaro Obregón elnöknél , hogy folytatná az építkezést , ám nem parlamentté alakítaná a félkész szerkezetet , hanem a forradalom hőseinek mauzóleumává.ban azonban meghalt Obregón, ben pedig Bénard , így még évekig nem nyúltak a vázhoz . A már elkészült szobrok ma Mexikóváros különböző pontjain állnak . Carlos Obregón Santacilia volt az az építész , aki folytatta a tervezést , és úgy döntött , az építmény körüli területet köztérré alakítják , ahol majd a forradalmi megemlékezéseket lehet tartani . Az épület és a tér megtervezésekor felhasználta az art déco és a kubizmus stíluselemeit éppúgy , mint az évszázadokkal ezelőtti spanyol építészet és az ősi mexikói kultúrák művészetének néhány jellegzetességét . A díszítés hangsúlyos elemévé tette a szobrokat , amelyek elkészítésében Oliverio Martínez szobrász volt segítségére . 1936-ban mauzóleummá alakították az emlékművet , végül az építkezéstban fejezték be.ben itt helyezték el Venustiano Carranza maradványait, ban Francisco Ignacio Maderóéit és Plutarco Elías Calleséit, ban pedig Pancho Villa testét is átszállították ide . Lázaro Cárdenases halála óta itt nyugszik . Kupoláját , ahova két lift vitt fel , kilátóvá alakították , ez körülbelülévtizeden keresztül,ig látogatható is volt.re , a forradalom kitörésének századik évfordulójára az egész teret átalakították , az emlékművet felújították . Az épület és környéke Az emlékmű és a körülötte elterülő tér Mexikóváros egyik központi kerületében , Cuauhtémocban található , a Paseo de la Reforma sugárút közelében , attól északra . 2010-ben egy panorámaliftet szereltek fel benne , és kilátóját újra megnyitották a közönség előtt . Ma felső szintjén kávézó és üzlet is működik , és egy távcsövet is felszereltek . Az emlékmű előtt egy száz , a földből kilövellő , színes fénnyel megvilágított vízsugárból álló szökőkút emlékeztet a forradaloméves évfordulójára . Keddtől vasárnapig óránkéntpercre lép működésbe , deésóra között folyamatosan megy . Az épület díszkivilágítása minden napórakor kapcsol be . Jegyzetek Mexikói emlékművek mexikoiforradalom emlékmű Mauzóleumok Cuauhtémoc ( kerület ) Háborús emlékművek 1938-ban átadott építmények Art déco