Vang Fu
(adott neve:  節信, 83 k. – 170 k.) kínai gondolkodó, filozófus a Han-dinasztia idején. Visszavonultan, remetei magányban élt és alkotott. Kora politikai és társadalmi visszásságait éles hangon bírálta főművében, az Egy rejtőzködő ember kritikájában ( 《潛夫論》), amely ugyan alapvetően konfuciánus szellemben fogant, de már tetten érhető benne a legista gondolatok felújításának törekvése.

Élete
 életrajzi adataival kapcsolatban nem egyértelműek a források. Születése éveként általában i. sz. 78-as, 82-es, 83-as vagy 90-es évet tüntetik fel. Ami bizonyos, hogy a Han birodalom nyugati határvidékén, a mai  tartomány  (鎮原) megyéjében született, amely a vidék gyakorta volt kitéve a barbár  (羌) törzsek támadásainak.

Alacsony származása miatt – mivel csupán egy ágyas fia volt – a helybéliek lenézték. Annak ellenére, hogy jó barátság fűzte kora olyan kiváló férfiúihoz, mint például a nagybirtokos  (78-166; 馬融), akit a klasszikus művek első kommentátoraként tartanak számon, vagy a matematikus-költő  (78-139; 張衡), le kellett mondani a hivatalnoki pályáról. Társadalmi alsóbbrendűségéből fakadó hivatalnoki sikertelensége miatt sértődötten, keserűen visszavonultan élt. Remetei visszavonultságában írta meg több mint harminc fejezetes főművét is.

Halála időpontja is bizonytalan: i. sz. 163, 167 vagy 170.

Műve és filozófiája
Csalódott elvonultságában írta meg a 36 fejezetből álló művét az Egy rejtőzködő ember kritikáját ( 《潛夫論》), amelyben éles szavakkal bírálta kora erkölcseit. A magyar származású, francia sinológus, Étienne Balázs szerint: „ elsőrangú tanúja korának, amelyről nélküle nem sokat tudnánk. Művében, azonban, mely kora legfőbb irányzatainak konfuciánus vegyüléke, eredeti gondolatokat is találunk.”

 esszékből álló művében gyakorta említi a „nagy béke” ( 太平) kifejezése, amely a kínai történelemben és filozófiában ezt követően még fontos szerepet fog játszani.  szerint a „nagy béke” akkor érkezik el, ha az emberek visszatérnek az alapvetőhöz ( 本, szó szerint: 'gyökér', 'alap'), és elhagyják a mellékest ( 末, szó szerint: 'ágak', 'másodlagos').

 ideális társadalmi eszménye: a röghöz kötött parasztság, a tisztes kézművesség és a mértékletes kereskedelem, amely nem lépi túl a naturálgazdálkodás termékeinek cseréjét. Ezzel szemben saját korában azt tapasztalja, hogy: „Noha néhány család meggazdagszik, az állam mindjobban elszegényedik.”

 felemeli szavát a kegyencrendszer ellen is a hatalmi visszaéléseik, megvesztegethetőségük, kapzsiságuk és közönyösségük miatt. Úgy véli az embereket a valódi képességeik és érdemeik szerint kellene megítélni, nem pedig a származásuk és rokoni kapcsolataik alapján.

A  egyik legérdekesebb és legértékesebb fejezete „A mértéktelen fényűzés” címet viseli. Étienne Balázs szerint „ez alapvető dokumentum a 2. századi Kína társadalmi és erkölcsi viszonyainak megismeréséhez.” Ennek lényege, hogy ha a földművelés és a másodlagos foglalkozások egyensúlya megbomlik, elkerülhetetlen az éhség, a bűnözés, a hivatalnokok kegyetlenkedése, a lázadás és végül a dinasztia bukása. Ezt összegzi úgy , hogy: „A szegénység a gazdagságból születik, a gyengeség a hatalomból származik, a rend zűrzavart és a biztonság bizonyosságot szül.”

 eszmerendszerében már megjelenik a legizmus felújításának gondolata is, amely a filozófusok következő nemzedékének gondolkodását is jellemzi majd. „A törvény, a jutalmak és a büntetések valóban a rend és a zűrzavar tengelye... A törvény és a rendelkezések az uralkodó zablája, gyeplője és ostora, a nép a szekere és lovai.”

Jegyzetek

Irodalom 
  Balázs, Étienne. „Vang Fu, avagy egy remete társadalomkritikája”. In Gazdaság és társadalom a régi Kínában. (Ford.: Ecsedy Ildikó. Budapest, Európa Könyvkiadó, 1976. 220–226. o.

További információk 

Ókori kínai filozófusok
Konfucianizmus
( adott neve : 節信,k . –k . ) kínai gondolkodó , filozófus a Han-dinasztia idején . Visszavonultan , remetei magányban élt és alkotott . Kora politikai és társadalmi visszásságait éles hangon bírálta főművében , az Egy rejtőzködő ember kritikájában ( 《 潛夫論 》 ) , amely ugyan alapvetően konfuciánus szellemben fogant , de már tetten érhető benne a legista gondolatok felújításának törekvése . Élete életrajzi adataival kapcsolatban nem egyértelműek a források . Születése éveként általában i. sz.as ,es ,as vagyes évet tüntetik fel . Ami bizonyos , hogy a Han birodalom nyugati határvidékén , a mai tartomány ( 鎮原 ) megyéjében született , amely a vidék gyakorta volt kitéve a barbár ( 羌 ) törzsek támadásainak . Alacsony származása miatt – mivel csupán egy ágyas fia volt – a helybéliek lenézték . Annak ellenére , hogy jó barátság fűzte kora olyan kiváló férfiúihoz , mint például a nagybirtokos 馬融 ) , akit a klasszikus művek első kommentátoraként tartanak számon , vagy a matematikus-költő 張衡 ) , le kellett mondani a hivatalnoki pályáról . Társadalmi alsóbbrendűségéből fakadó hivatalnoki sikertelensége miatt sértődötten , keserűen visszavonultan élt . Remetei visszavonultságában írta meg több mint harminc fejezetes főművét is . Halála időpontja is bizonytalan : i. sz.vagy Műve és filozófiája Csalódott elvonultságában írta meg afejezetből álló művét az Egy rejtőzködő ember kritikáját ( 《 潛夫論 》 ) , amelyben éles szavakkal bírálta kora erkölcseit . A magyar származású , francia sinológus , Étienne Balázs szerint : „ elsőrangú tanúja korának , amelyről nélküle nem sokat tudnánk . Művében , azonban , mely kora legfőbb irányzatainak konfuciánus vegyüléke , eredeti gondolatokat is találunk.” esszékből álló művében gyakorta említi a „ nagy béke” ( 太平 ) kifejezése , amely a kínai történelemben és filozófiában ezt követően még fontos szerepet fog játszani. szerint a „ nagy béke” akkor érkezik el , ha az emberek visszatérnek az alapvetőhöz ( 本 , szó szerint : 'gyökér' , 'alap' ) , és elhagyják a mellékest ( 末 , szó szerint : 'ágak' , 'másodlagos') . ideális társadalmi eszménye : a röghöz kötött parasztság , a tisztes kézművesség és a mértékletes kereskedelem , amely nem lépi túl a naturálgazdálkodás termékeinek cseréjét . Ezzel szemben saját korában azt tapasztalja , hogy : „ Noha néhány család meggazdagszik , az állam mindjobban elszegényedik.” felemeli szavát a kegyencrendszer ellen is a hatalmi visszaéléseik , megvesztegethetőségük , kapzsiságuk és közönyösségük miatt . Úgy véli az embereket a valódi képességeik és érdemeik szerint kellene megítélni , nem pedig a származásuk és rokoni kapcsolataik alapján . A egyik legérdekesebb és legértékesebb fejezete „ A mértéktelen fényűzés” címet viseli . Étienne Balázs szerint „ ez alapvető dokumentum a századi Kína társadalmi és erkölcsi viszonyainak megismeréséhez.” Ennek lényege , hogy ha a földművelés és a másodlagos foglalkozások egyensúlya megbomlik , elkerülhetetlen az éhség , a bűnözés , a hivatalnokok kegyetlenkedése , a lázadás és végül a dinasztia bukása . Ezt összegzi úgy , hogy : „ A szegénység a gazdagságból születik , a gyengeség a hatalomból származik , a rend zűrzavart és a biztonság bizonyosságot szül.” eszmerendszerében már megjelenik a legizmus felújításának gondolata is , amely a filozófusok következő nemzedékének gondolkodását is jellemzi majd . „ A törvény , a jutalmak és a büntetések valóban a rend és a zűrzavar tengelye. . . A törvény és a rendelkezések az uralkodó zablája , gyeplője és ostora , a nép a szekere és lovai.” Jegyzetek Irodalom Balázs , Étienne . „ Vang Fu , avagy egy remete társadalomkritikája” . In Gazdaság és társadalom a régi Kínában . ( Ford . : Ecsedy Ildikó . Budapest , Európa Könyvkiadó,226. o . További információk Ókori kínai filozófusok Konfucianizmus