Beduinok
A beduinok (arab nyelven بدوي  badawí, jelentése: a puszták lakói) a Közel-Kelet és Észak-Afrika területén élő nomád arabok.

Hagyományosan állattenyésztésből (teve, ló, kecske, juh) élnek, törzsi csoportokban, akik egyik helyről a másikra vándorolnak. A beduinok sok helyen a perzselő nyáron az itatóhelyek (artézi kutak, vádik, oázisok) környékén tanyáznak. Az ősztől, ahogy az első záporok nyomán zsendülni kezd a fű, kisebb csoportokban járják a legelőket. Az állataik víz- és táplálékigénye alapján mozognak. Nyájaik szolgáltatnak nekik táplálékot tejtermékek és hús formájában.

A nomád beduinok száma évtizedek óta erősen csökken. Mára már a nagy részük felhagyott ezzel a nomád és törzsi életformával és letelepedtek. A Közel-Keleten ma már csak kb. 5%-uk folytat nomád életformát. Ugyanakkor a tradicionális kultúrájukat (zene, tánc, költészet) megőrizték.

Történelem 

Az ókorban a legtöbb ember a folyók közelében vagy a tengerpartok mellett telepedett le, de a beduinok szívesebben éltek a füves sztyeppéken. Innen ered a nevük.

Eredetük bölcsője az Arab-félsziget. A Kr. e. 3. évezredi mezopotámiai források ismételten említik a mardu-nomádokat. Ezek törzsi szervezetekben vándoroltak az arab-fennsíkon és többször megtámadták a folyóvölgyek parasztok lakta vidékeit. Nagy beduin csoportok hatoltak be a mezopotámiai mélyföldre, Szíriába, Palesztinába. Mint amurruk vagy amoriták telepedtek le és nagy birodalmakat alakítottak ki.

A törzsi csoportok közül olyan nevek merülnek fel, amelyekkel jóval később az Ószövetség könyveiben találkozunk. Pl. Banu Jamin (Dél fiai). A beduinokat a Biblia Kédár (Izmael fia) leszármazottainak írja.

A következő nagyobb beduin népmozgás a Kr. e. 13. század körül zajlott le. Az évszázadok során a beduinok északra és ÉK-re a mai Irakig, nyugat felé pedig egészen a mai Marokkóig, illetve Mauritániáig jutottak el. A nagy vándorlások fő mozgatóereje az éghajlati változások, a természeti csapások, a politikai és vallási változások voltak.

Az első történetileg ismert nomád arab törzs a midianita (a Bibliában Midián (Ábrahám fiának) leszármazottai) Hidzsázból tört be Transzjordánia területeire.

Az idők folyamán a beduin törzsek sok helyen összekeveredtek a helyi lakossággal.

Jellemzőik 
Ruházatuk a tűző nap ellen védelmet nyújtó hosszú köpenyekből és fejre-csavart kelméből áll.

Szállásuk gyakran alacsony, hosszú sátor. (Sok helyen ez teve- vagy kecskeszőrből szőtt sátor.) A sátor oldalai nappal felhajthatók a szellőzés céljából, és lehajthatók, ha vissza kívánnak húzódni a magánügyeik, az éjjeli hideg vagy a homok- és porviharok miatt.

A beduin törzsek kisebb altörzsekre oszlanak, törzsi ágakra. A törzsek élén a fejedelem, törzsfő vagy sejk áll. A törzsfő méltósága apáról fiúra öröklődik.

A nomád élet és az ide-oda vándorlás számos torzsalkodásnak, háborús incidensnek és rablóhadjáratnak volt a forrása.

Egyik legszentebb törvényük a vérbosszú: szemet szemért, fogat fogért, vért vérért. A vérbosszú nemcsak a meggyilkolt személy családját illeti, hanem az egész törzset. Esetenként a vérbosszú súlyos háborúkat idézett elő, amely egész törzseket tizedelt vagy semmisített meg. Ugyanakkor a beduinok egyik legnemesebb vonása a vendégbarátság szokása és adakozókészsége.

Vallásilag muszlimok.

Jegyzetek

Fordítás

Források 
 A Föld országai. A világ népei; Budapest, Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, 1965

További információk

Kapcsolódó szócikkek 
 Berberek
 Arabok
 Nomadizmus

Afrikai népek
Ázsiai népek
A beduinok ( arab nyelven بدوي badawí , jelentése : a puszták lakói ) a Közel-Kelet és Észak-Afrika területén élő nomád arabok . Hagyományosan állattenyésztésből ( teve , ló , kecske , juh ) élnek , törzsi csoportokban , akik egyik helyről a másikra vándorolnak . A beduinok sok helyen a perzselő nyáron az itatóhelyek ( artézi kutak , vádik , oázisok ) környékén tanyáznak . Az ősztől , ahogy az első záporok nyomán zsendülni kezd a fű , kisebb csoportokban járják a legelőket . Az állataik víz- és táplálékigénye alapján mozognak . Nyájaik szolgáltatnak nekik táplálékot tejtermékek és hús formájában . A nomád beduinok száma évtizedek óta erősen csökken . Mára már a nagy részük felhagyott ezzel a nomád és törzsi életformával és letelepedtek . A Közel-Keleten ma már csak kb.-uk folytat nomád életformát . Ugyanakkor a tradicionális kultúrájukat ( zene , tánc , költészet ) megőrizték . Történelem Az ókorban a legtöbb ember a folyók közelében vagy a tengerpartok mellett telepedett le , de a beduinok szívesebben éltek a füves sztyeppéken . Innen ered a nevük . Eredetük bölcsője az Arab-félsziget . A Kr. e. évezredi mezopotámiai források ismételten említik a mardu-nomádokat . Ezek törzsi szervezetekben vándoroltak az arab-fennsíkon és többször megtámadták a folyóvölgyek parasztok lakta vidékeit . Nagy beduin csoportok hatoltak be a mezopotámiai mélyföldre , Szíriába , Palesztinába . Mint amurruk vagy amoriták telepedtek le és nagy birodalmakat alakítottak ki . A törzsi csoportok közül olyan nevek merülnek fel , amelyekkel jóval később az Ószövetség könyveiben találkozunk . Pl . Banu Jamin ( Dél fiai ) . A beduinokat a Biblia Kédár ( Izmael fia ) leszármazottainak írja . A következő nagyobb beduin népmozgás a Kr. e. század körül zajlott le . Az évszázadok során a beduinok északra és ÉK-re a mai Irakig , nyugat felé pedig egészen a mai Marokkóig , illetve Mauritániáig jutottak el . A nagy vándorlások fő mozgatóereje az éghajlati változások , a természeti csapások , a politikai és vallási változások voltak . Az első történetileg ismert nomád arab törzs a midianita ( a Bibliában Midián ( Ábrahám fiának ) leszármazottai ) Hidzsázból tört be Transzjordánia területeire . Az idők folyamán a beduin törzsek sok helyen összekeveredtek a helyi lakossággal . Jellemzőik Ruházatuk a tűző nap ellen védelmet nyújtó hosszú köpenyekből és fejre-csavart kelméből áll . Szállásuk gyakran alacsony , hosszú sátor . ( Sok helyen ez teve- vagy kecskeszőrből szőtt sátor . ) A sátor oldalai nappal felhajthatók a szellőzés céljából , és lehajthatók , ha vissza kívánnak húzódni a magánügyeik , az éjjeli hideg vagy a homok- és porviharok miatt . A beduin törzsek kisebb altörzsekre oszlanak , törzsi ágakra . A törzsek élén a fejedelem , törzsfő vagy sejk áll . A törzsfő méltósága apáról fiúra öröklődik . A nomád élet és az ide-oda vándorlás számos torzsalkodásnak , háborús incidensnek és rablóhadjáratnak volt a forrása . Egyik legszentebb törvényük a vérbosszú : szemet szemért , fogat fogért , vért vérért . A vérbosszú nemcsak a meggyilkolt személy családját illeti , hanem az egész törzset . Esetenként a vérbosszú súlyos háborúkat idézett elő , amely egész törzseket tizedelt vagy semmisített meg . Ugyanakkor a beduinok egyik legnemesebb vonása a vendégbarátság szokása és adakozókészsége . Vallásilag muszlimok . Jegyzetek Fordítás Források A Föld országai . A világ népei ; Budapest , Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó , További információk Kapcsolódó szócikkek Berberek Arabok Nomadizmus Afrikai népek Ázsiai népek