Zoran Milanović
Zoran Milanović (Zágráb, 1966. október 30. –) horvát politikus, a Horvát Szociáldemokrata Párt (SDP) elnöke (2007–2016), Horvátország miniszterelnöke (2011–2016), majd köztársasági elnöke (2020-tól).

Élete 
A Zágrábi Egyetem jogi karán végzett. Előbb a fővárosi kereskedelmi bíróságon kezdett dolgozni, majd a külügyminisztériumban helyezkedett el. Külügyesként az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) békemissziójának tagjaként 1993-ban másfél hónapot töltött az Azerbajdzsán és Örményország által is magának követelt, háború sújtotta Hegyi-Karabahban. Hazája NATO- és EU-képviseletén dolgozott Brüsszelben, s közben megszerezte a doktori címet a Brüsszeli Szabadegyetemen.

1999-es hazatérését követően belépett a szociáldemokrata pártba, annak ellenére, hogy apja a Horvát Demokratikus Közösség (HDZ) tagjaként oktatási miniszterhelyettesi pozícióba jutott. A szociáldemokraták 2000-es választási győzelme után megbízták a NATO-val való kapcsolattartással, majd három évvel később megkapta a külügyminiszter-helyettesi posztot. 2007-ben megválasztották az SDP pártelnökének, és négy évre rá, a 2011-es parlamenti választásokat követően megalakíthatta kormányát. Előbb a 2016-os választásokat bukta el, majd egy nyilvánosságra került botrányos hangfelvétel miatt – amelyen még kormányfőként sértő szavakkal illette Szerbiát és Bosznia-Hercegovinát – kénytelen volt visszavonulni a politikától.

2019 nyarán – a baloldali pártok támogatásával – beszállt a horvátországi elnökválasztásba, majd a 2020. január 5-én megrendezett választás második fordulójában meggyőző diadalt aratott.

Jegyzetek 

Horvátország miniszterelnökei
1966-ban született személyek
Élő személyek
Horvátország elnökei
Zoran Milanović ( Zágráb , október – ) horvát politikus , a Horvát Szociáldemokrata Párt ( SDP ) elnöke2016 ) , Horvátország miniszterelnöke2016 ) , majd köztársasági elnöketól ) . Élete A Zágrábi Egyetem jogi karán végzett . Előbb a fővárosi kereskedelmi bíróságon kezdett dolgozni , majd a külügyminisztériumban helyezkedett el . Külügyesként az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet ( EBESZ ) békemissziójának tagjakéntban másfél hónapot töltött az Azerbajdzsán és Örményország által is magának követelt , háború sújtotta Hegyi-Karabahban . Hazája NATO- és EU-képviseletén dolgozott Brüsszelben , s közben megszerezte a doktori címet a Brüsszeli Szabadegyetemen . 1999-es hazatérését követően belépett a szociáldemokrata pártba , annak ellenére , hogy apja a Horvát Demokratikus Közösség ( HDZ ) tagjaként oktatási miniszterhelyettesi pozícióba jutott . A szociáldemokratákes választási győzelme után megbízták a NATO-val való kapcsolattartással , majd három évvel később megkapta a külügyminiszter-helyettesi posztot.ben megválasztották az SDP pártelnökének , és négy évre rá , aes parlamenti választásokat követően megalakíthatta kormányát . Előbb aos választásokat bukta el , majd egy nyilvánosságra került botrányos hangfelvétel miatt – amelyen még kormányfőként sértő szavakkal illette Szerbiát és Bosznia-Hercegovinát – kénytelen volt visszavonulni a politikától . 2019 nyarán – a baloldali pártok támogatásával – beszállt a horvátországi elnökválasztásba , majd a januárén megrendezett választás második fordulójában meggyőző diadalt aratott . Jegyzetek Horvátország miniszterelnökei 1966-ban született személyek Élő személyek Horvátország elnökei