Hajadonjog
A hajadonjog (vagy hajadoni jog, latinul Jus capillare) az 1848. év előtti magyar jogban a fiági javaknál a hajadon leányoknak (quae capillos adhuc velamine nudatos gestant) az a jogi kedvezménye, amelynél fogva atyjuk halála után annak örököseitől lakást, tartást és kiházasítást követelhettek.

Esetei 
A hajadonjog tekintetében három esetet kellett megkülönböztetni, ahhoz képest, amint az atya jószágai a fiúkra, vagy a testvérekre, vagy magszakadás folytán a fiskusra szállottak. A fiúk Werbőczy szavai szerint (I. R. 67. c. 2. §) a hajadonokat „kiházasításuk ideje előtt éppen azon joggal és módon, miként az elhalálozott atya, midőn életben vala, eleséggel és ruházattal, s az életre minden megkívántatókkal, a jószágok erőjéhez képest növelni, ellátni, tartani és majdan tisztességesen férjhez adni tartoztak”. Werbőczy szerint ugyanez áll akkor is, ha a jószág az atya testvéreire szállt. A Magyar Királyi Kúria azonban ebben az esetben férjhez menetelükig vagy halálukig a hajadon leányoknak ítélte oda az atyai javak birtokát. A fiskussal szemben szintén férjhez menetelükig vagy halálukig a leányok maradtak birtokban. A hajadonjog a leánynegyedből alakult ki.

Megszűnése 
Az országbírói értekezlet I. 3. §-a a fi- és leányági javak közötti különbséget és az annak kifolyását képező hajadonjogot az ősiség eltörléséről szóló 1848. XV. tc. szellemében eltörölte; a fenntartott hitbizományi intézménynél azonban érintetlenül hagyta. Hitbizományi javakban, a hitbizományok fennállása alatt, ezután is helye volt.

Források 
 A Pallas nagy lexikona
 dfk-online

Magyar jogtörténet
Öröklési jog
A hajadonjog ( vagy hajadoni jog , latinul Jus capillare ) az év előtti magyar jogban a fiági javaknál a hajadon leányoknak ( quae capillos adhuc velamine nudatos gestant ) az a jogi kedvezménye , amelynél fogva atyjuk halála után annak örököseitől lakást , tartást és kiházasítást követelhettek . Esetei A hajadonjog tekintetében három esetet kellett megkülönböztetni , ahhoz képest , amint az atya jószágai a fiúkra , vagy a testvérekre , vagy magszakadás folytán a fiskusra szállottak . A fiúk Werbőczy szavai szerint ( I. R. c . § ) a hajadonokat „ kiházasításuk ideje előtt éppen azon joggal és módon , miként az elhalálozott atya , midőn életben vala , eleséggel és ruházattal , s az életre minden megkívántatókkal , a jószágok erőjéhez képest növelni , ellátni , tartani és majdan tisztességesen férjhez adni tartoztak” . Werbőczy szerint ugyanez áll akkor is , ha a jószág az atya testvéreire szállt . A Magyar Királyi Kúria azonban ebben az esetben férjhez menetelükig vagy halálukig a hajadon leányoknak ítélte oda az atyai javak birtokát . A fiskussal szemben szintén férjhez menetelükig vagy halálukig a leányok maradtak birtokban . A hajadonjog a leánynegyedből alakult ki . Megszűnése Az országbírói értekezlet I. §-a a fi- és leányági javak közötti különbséget és az annak kifolyását képező hajadonjogot az ősiség eltörléséről szóló XV. tc. szellemében eltörölte ; a fenntartott hitbizományi intézménynél azonban érintetlenül hagyta . Hitbizományi javakban , a hitbizományok fennállása alatt , ezután is helye volt . Források A Pallas nagy lexikona dfk-online Magyar jogtörténet Öröklési jog