Szundarbansz
A Szundarbansz (bengáli: সুন্দরবন =Szundaraban) létezését a két nagy folyónak, a Gangesznak és a Brahmaputrának, illetve a belőlük leágazó kisebb vizeknek köszönheti. A folyók hatalmas deltatorkolatot alakítottak ki Dél-Bangladesben és a szomszédos Indiában. A Szundarbansz név a bengáli szép és erdő (Shundor, bon) szavakból tevődik ki.

A Szundarbansz iszap, agyag és homok üledékéből épített, a folyók és a tenger árapálya formálta alacsonyan fekvő területei elmossák a különbséget a szárazföld és a tenger között. Ez a földön található legnagyobb mangrove-erdő. Területe kb.  km², amelynek 60%-a Bangladesben, 40%-a India területén található. A terület kb. 300 km hosszú és kb. 30 km mélyen nyúlik a szárazföld belsejébe. A nyugati, indiai rész alkotja a Szundarbansz Nemzeti Parkot (1330 km²). Az egész Szundarbansz a természeti világörökség része.

A mangrovefák gyökerei között - ahol felhalmozódik az üledék - nyüzsgő élővilág alakult ki: rákok, folyami teknősök, halak, különféle planktonok. A vízben is vadászik zsákmányára a varánuszgyík, az óriáskígyó, a halászmacska. A mocsárvidék legnagyobb ragadozói pedig a folyami krokodil és a bengáli tigris. Élnek még itt őzek, szarvasok, vaddisznók, majmok és a legkülönfélébb madarak is. Sok nagy testű állat az erdő szárazabb részein lakik, de apálykor behatol a mocsárvilágba. Rengeteg repülő rovar, szúnyog és csípős légy otthona is a terület.

Nincsenek ugyan állandó falvak ebben a világban, de mégis sok ezer bangladesi és indiai ember megélhetése függ a Szundarbansztól. A termésbegyűjtők csónakokkal érkeznek a mocsárba, és apálykor gyalog járnak körbe, hogy begyűjtsék a mézet és méhviaszt, gyékényszőnyegekhez a füvet, kerítéshez a nádat, tetőanyaghoz pedig pálmaleveleket. A halászok a környéken táboroznak és hetekig járják egyfolytában az itteni vizeket.

Régen az emberek könyörtelenül vadásztak a tigrisekre, mert azok az erre járó embereket is megtámadták és széttépték. 1988 óta szigorú intézkedéseket hoztak a megmaradt tigrisek védelmében. Azonkívül az itt dolgozó emberek több tigriselijesztő módszert is kipróbáltak. Ilyen például, hogy ember formájú bábukat helyeztek el, amelyekbe gyenge áramot vezettek. A mocsárvidéken dolgozó emberek fejükre, hátul álarcot kötöznek, hogy - az általában hátulról támadó - tigrist így is megfélemlítsék. Az állandóan vállra vetett bot is hasonló célokat szolgál.

Jegyzetek

Források 
 Goger Few: Vadregényes tájakon, 1995.

Fordítás 

Természeti világörökségi helyszínek
India nemzeti parkjai
Nyugat-Bengál
A Szundarbansz ( bengáli : সুন্দরবন =Szundaraban ) létezését a két nagy folyónak , a Gangesznak és a Brahmaputrának , illetve a belőlük leágazó kisebb vizeknek köszönheti . A folyók hatalmas deltatorkolatot alakítottak ki Dél-Bangladesben és a szomszédos Indiában . A Szundarbansz név a bengáli szép és erdő ( Shundor , bon ) szavakból tevődik ki . A Szundarbansz iszap , agyag és homok üledékéből épített , a folyók és a tenger árapálya formálta alacsonyan fekvő területei elmossák a különbséget a szárazföld és a tenger között . Ez a földön található legnagyobb mangrove-erdő . Területe kb. km² , amelynek-a Bangladesben,-a India területén található . A terület kb.km hosszú és kb.km mélyen nyúlik a szárazföld belsejébe . A nyugati , indiai rész alkotja a Szundarbansz Nemzeti Parkotkm² ) . Az egész Szundarbansz a természeti világörökség része . A mangrovefák gyökerei között - ahol felhalmozódik az üledék - nyüzsgő élővilág alakult ki : rákok , folyami teknősök , halak , különféle planktonok . A vízben is vadászik zsákmányára a varánuszgyík , az óriáskígyó , a halászmacska . A mocsárvidék legnagyobb ragadozói pedig a folyami krokodil és a bengáli tigris . Élnek még itt őzek , szarvasok , vaddisznók , majmok és a legkülönfélébb madarak is . Sok nagy testű állat az erdő szárazabb részein lakik , de apálykor behatol a mocsárvilágba . Rengeteg repülő rovar , szúnyog és csípős légy otthona is a terület . Nincsenek ugyan állandó falvak ebben a világban , de mégis sok ezer bangladesi és indiai ember megélhetése függ a Szundarbansztól . A termésbegyűjtők csónakokkal érkeznek a mocsárba , és apálykor gyalog járnak körbe , hogy begyűjtsék a mézet és méhviaszt , gyékényszőnyegekhez a füvet , kerítéshez a nádat , tetőanyaghoz pedig pálmaleveleket . A halászok a környéken táboroznak és hetekig járják egyfolytában az itteni vizeket . Régen az emberek könyörtelenül vadásztak a tigrisekre , mert azok az erre járó embereket is megtámadták és széttépték.óta szigorú intézkedéseket hoztak a megmaradt tigrisek védelmében . Azonkívül az itt dolgozó emberek több tigriselijesztő módszert is kipróbáltak . Ilyen például , hogy ember formájú bábukat helyeztek el , amelyekbe gyenge áramot vezettek . A mocsárvidéken dolgozó emberek fejükre , hátul álarcot kötöznek , hogy - az általában hátulról támadó - tigrist így is megfélemlítsék . Az állandóan vállra vetett bot is hasonló célokat szolgál . Jegyzetek Források Goger Few : Vadregényes tájakon , Fordítás Természeti világörökségi helyszínek India nemzeti parkjai Nyugat-Bengál