Dino Baggio
Dino Baggio  (Camposampiero, 1971. július 24. –) korábbi olasz válogatott labdarúgó, középpályás.

Roberto Baggióval csak a nevük egyezik, nincs köztük rokoni kapcsolat.

Pályafutása 

Tizenhárom évesen fedezte fel őt a Torino egy játékosmegfigyelője, majd öt évig a „Granata” utánpótláscsapataiban pallérozódott. 1989-ben mutatkozhatott be a felnőttcsapatban, és egy ideig párhuzamosan játszott itt és az ifiegyüttesben. Első meccsét a Lazio ellen játszotta, és gyorsan beverekedte magát a kezdőcsapatba is. Gyorsan kiderült legfőbb erénye, a kitartás, és Torinóban, majd többi állomáshelyén is bevetették több poszton, nem csak eredeti szerepkörében, védekező középpályásként. A Torinóval 1990-ben megnyerte a másodosztályt, egy évvel később pedig a Mitropa kupát. 1991-ben az Internazionaléhoz került kölcsönben, ahol huszonhét meccsen egy gólt szerzett.

Az 1992-93-as szezont már a Juventusnál kezdte meg, és hamar jó barátságba került névrokonával, Roberto Baggióval, ezenkívül a pályán is nagyon jól együtt tudtak működni. Mivel előtte a városi riválisnál is játszott, a Juve szurkolói eleinte nem fogadták őt egyöntetűen pozitívan, azonban szolid, kiegyensúlyozott játékával gyorsan meggyőzte a híveket. 1993-ban megnyerte az UEFA-kupát, amelynek döntőjében pályafutása talán legjobb két találkozóját játszotta. A döntő első felvonásán egy, a másodikon két gólt szerzett, ezzel a „zebrák” magabiztos, 6-1-es összesítéssel múlták fölül a Borussia Dortmundot.

A Juventusban és az 1994-es vb-n nyújtott jó teljesítménye miatt az 1994-95-ös idény előtt a Parma megpróbálta leigazolni Baggiót. Baggio eleinte visszautasította a Parma ajánlatait, és a Juventus is hajlott arra, hogy megtartsa őt. Sokáig úgy nézett ki, hogy a fiatal Alessandro Del Piero kerül Parmába, azonban végül Baggio meggondolta magát, és a két csapat nyélbe üthette az üzletet. A Parmánál rögtön első idényében UEFA-kupa-győztesnek mondhatta magát. Ebben a döntőben is betalált, ahol az ellenfél ezúttal Baggio korábbi csapata, a Juventus volt. Az odavágón, hazai pályán ő szerezte a győztes gólt, míg a visszavágón a Parma neki köszönhetően egyenlített Gianluca Vialli vezető találata után. Ezzel az újabb két góllal Baggio már öt gólnál járt az UEFA-kupa-finálékban. Az európai sikerek ellenére a bajnokságban nem sikerült maradandót alkotni sem Alberto Malesani, sem Carlo Ancelotti irányítása alatt. A legjobb eredmény ebben az időszakban egy második hely volt, melyet Ancelotti edzősködése idején ért el a Parma.

Az 1998–1999-es UEFA-kupa során egy súlyos sérülés elszenvedője volt, miután a Wisła Kraków ellen egy lengyel huligán késsel fejen találta őt. Ennek eredményeként a krakkóiakat egy évre eltiltották a nemzetközi kupaszerepléstől. A szezon végén ismét sikerült elhódítania a kupát, valamint megnyerte a Parmával a Coppa Italiát és a szuperkupát is, előbbit a Fiorentina, utóbbit a bajnok Milan ellen. A következő évadban is maradt Parmában, és hozzásegítette a gárdát egy negyedik helyhez. Kis híján a BL-selejtezős hely is összejött, az Inter csak playoffban bizonyult jobbnak. Baggio legemlékezetesebb megnyilvánulása ebben az idényben egy durva sportszerűtlenség volt. A Juventus elleni bajnokin elkövetett egy szabálytalanságot Gianluca Zambrotta kárára, amiért a játékvezető Stefano Farina egyből piros lappal kiállította. A döntést nehezményező Baggio ezután egy pénzre utaló gesztust tett a bíró felé, vagyis hogy tulajdonképpen eladta az összecsapást, valamint a pályára köpött. Ezek miatt saját klubja kétmeccses eltiltással és húszmilliós bírsággal sújtotta. A szövetség elnöke, Luciano Nizzola további büntetésként eltiltotta őt a válogatott soron következő, Svédország elleni barátságos meccsétől, melyet 2000. február 23-án rendeztek.

2000 októberében a bajnoki címvédő SS Lazio szerződtette, ahol akkor már egy éve ott játszott Baggio korábbi csapattársa, Roberto Sensini is. Baggio fővárosban töltött időszaka nem sikerült túl jól, ugyanis mind a 2001-02-es, mind az azt követő bajnoki évadban alig kapott lehetőséget. 2003 nyarán Angliában merült fel a neve, előbb a Wolverhamptonnal tárgyalt, aztán végül a Blackburnhöz került kölcsönbe. Itt a menedzser Graeme Souness szokatlan poszton, csatárként számított rá, végül kilenc meccsen egy gólt szerzett. Visszatérése után a Lazio ismét kölcsönadta, ezúttal a frissen feljutott Anconának. Itt tizenöt bajnokin kétszer talált be, azonban az Anconán ez nem segített, ugyanis utolsóként zárta a szezont. Bár visszatért a Lazióhoz, ismét nem játszott, majd egy rövid trieszti időszak után vonult vissza. 2008-ban bejelentették, hogy Baggio visszatér, csapata pedig a szülővárosától nem messze fekvő Tombolo lesz, melynek edzője Baggio legelső trénere, Cesare Crivellaro volt. Végül egyetlen összecsapáson játszott a kiscsapatban.

A válogatottban 

Ifjúsági szinten Baggio megnyerte az U21-es Eb-t 1992-ben, Cesare Maldini irányítása alatt, majd ugyanebben az évben részt vett a barcelonai olimpián is. A felnőttválogatottban Arrigo Sacchi szövetségi kapitánysága idején mutatkozott be, 1991. december 21-én, egy Ciprus elleni győztes összecsapáson. A következő év februárjában, a portugálok ellen megszerezte első gólját is.

Az 1994-es vb selejtezőit végigjátszotta, majd Sacchi a világbajnokságra utazó keretbe is nevezte őt. A tornán nagyszerű párost alkotott névrokonával, Roberto Baggióval, ők ketten többször is döntő gólokat szereztek. Dino két találatot vállalt magára, először Norvégia ellen, amely győztes gólnak bizonyult, majd a negyeddöntőben, a spanyolok ellen, ami egy távoli lövésből született.

Ugyancsak részt vett az 1996-os Eb-n, valamint az 1998-as vb-n, utóbbi végül utolsó nagy tornája lett. Bár eredetileg benne volt Dino Zoff huszonhat fős keretében a 2000-es Eb-re is, az utolsó keretszűkítésnél kiszorult a csapatból. Válogatott mezben végül összesen hatvan összecsapáson lépett pályára, ezeken hétszer talált az ellenfelek kapujába.

Karrierje statisztikái

Sikerei, díjai

Kupagyőztes: 1998-99
Szuperkupa-győztes: 1999
UEFA-kupa-győztes: 1992-93, 1994-95, 1997-98
U21-es Európa-bajnok: 1992
Vb-ezüstérmes: 1994
Mitropa-kupa-győztes: 1991

Jegyzetek

További információk 

 
 

1971-ben született személyek
Olasz labdarúgók
Labdarúgó-középpályások
A Torino labdarúgói
Az Internazionale labdarúgói
A Juventus labdarúgói
A Parma labdarúgói
Az SS Lazio labdarúgói
A Blackburn Rovers labdarúgói
Az 1994-es világbajnokság labdarúgói
Az 1996-os Európa-bajnokság labdarúgói
Az 1998-as világbajnokság labdarúgói
Olasz olimpikonok
Az 1992. évi nyári olimpiai játékok labdarúgói
Élő személyek
Dino Baggio ( Camposampiero , július – ) korábbi olasz válogatott labdarúgó , középpályás . Roberto Baggióval csak a nevük egyezik , nincs köztük rokoni kapcsolat . Pályafutása Tizenhárom évesen fedezte fel őt a Torino egy játékosmegfigyelője , majd öt évig a „ Granata” utánpótláscsapataiban pallérozódott.ben mutatkozhatott be a felnőttcsapatban , és egy ideig párhuzamosan játszott itt és az ifiegyüttesben . Első meccsét a Lazio ellen játszotta , és gyorsan beverekedte magát a kezdőcsapatba is . Gyorsan kiderült legfőbb erénye , a kitartás , és Torinóban , majd többi állomáshelyén is bevetették több poszton , nem csak eredeti szerepkörében , védekező középpályásként . A Torinóvalben megnyerte a másodosztályt , egy évvel később pedig a Mitropa kupát.ben az Internazionaléhoz került kölcsönben , ahol huszonhét meccsen egy gólt szerzett . Azas szezont már a Juventusnál kezdte meg , és hamar jó barátságba került névrokonával , Roberto Baggióval , ezenkívül a pályán is nagyon jól együtt tudtak működni . Mivel előtte a városi riválisnál is játszott , a Juve szurkolói eleinte nem fogadták őt egyöntetűen pozitívan , azonban szolid , kiegyensúlyozott játékával gyorsan meggyőzte a híveket.ban megnyerte az UEFA-kupát , amelynek döntőjében pályafutása talán legjobb két találkozóját játszotta . A döntő első felvonásán egy , a másodikon két gólt szerzett , ezzel a „ zebrák” magabiztos, es összesítéssel múlták fölül a Borussia Dortmundot . A Juventusban és azes vb-n nyújtott jó teljesítménye miatt azös idény előtt a Parma megpróbálta leigazolni Baggiót . Baggio eleinte visszautasította a Parma ajánlatait , és a Juventus is hajlott arra , hogy megtartsa őt . Sokáig úgy nézett ki , hogy a fiatal Alessandro Del Piero kerül Parmába , azonban végül Baggio meggondolta magát , és a két csapat nyélbe üthette az üzletet . A Parmánál rögtön első idényében UEFA-kupa-győztesnek mondhatta magát . Ebben a döntőben is betalált , ahol az ellenfél ezúttal Baggio korábbi csapata , a Juventus volt . Az odavágón , hazai pályán ő szerezte a győztes gólt , míg a visszavágón a Parma neki köszönhetően egyenlített Gianluca Vialli vezető találata után . Ezzel az újabb két góllal Baggio már öt gólnál járt az UEFA-kupa-finálékban . Az európai sikerek ellenére a bajnokságban nem sikerült maradandót alkotni sem Alberto Malesani , sem Carlo Ancelotti irányítása alatt . A legjobb eredmény ebben az időszakban egy második hely volt , melyet Ancelotti edzősködése idején ért el a Parma . Az1999-es UEFA-kupa során egy súlyos sérülés elszenvedője volt , miután a Wisła Kraków ellen egy lengyel huligán késsel fejen találta őt . Ennek eredményeként a krakkóiakat egy évre eltiltották a nemzetközi kupaszerepléstől . A szezon végén ismét sikerült elhódítania a kupát , valamint megnyerte a Parmával a Coppa Italiát és a szuperkupát is , előbbit a Fiorentina , utóbbit a bajnok Milan ellen . A következő évadban is maradt Parmában , és hozzásegítette a gárdát egy negyedik helyhez . Kis híján a BL-selejtezős hely is összejött , az Inter csak playoffban bizonyult jobbnak . Baggio legemlékezetesebb megnyilvánulása ebben az idényben egy durva sportszerűtlenség volt . A Juventus elleni bajnokin elkövetett egy szabálytalanságot Gianluca Zambrotta kárára , amiért a játékvezető Stefano Farina egyből piros lappal kiállította . A döntést nehezményező Baggio ezután egy pénzre utaló gesztust tett a bíró felé , vagyis hogy tulajdonképpen eladta az összecsapást , valamint a pályára köpött . Ezek miatt saját klubja kétmeccses eltiltással és húszmilliós bírsággal sújtotta . A szövetség elnöke , Luciano Nizzola további büntetésként eltiltotta őt a válogatott soron következő , Svédország elleni barátságos meccsétől , melyet februárán rendeztek . 2000 októberében a bajnoki címvédő SS Lazio szerződtette , ahol akkor már egy éve ott játszott Baggio korábbi csapattársa , Roberto Sensini is . Baggio fővárosban töltött időszaka nem sikerült túl jól , ugyanis mind aes , mind az azt követő bajnoki évadban alig kapott lehetőséget.nyarán Angliában merült fel a neve , előbb a Wolverhamptonnal tárgyalt , aztán végül a Blackburnhöz került kölcsönbe . Itt a menedzser Graeme Souness szokatlan poszton , csatárként számított rá , végül kilenc meccsen egy gólt szerzett . Visszatérése után a Lazio ismét kölcsönadta , ezúttal a frissen feljutott Anconának . Itt tizenöt bajnokin kétszer talált be , azonban az Anconán ez nem segített , ugyanis utolsóként zárta a szezont . Bár visszatért a Lazióhoz , ismét nem játszott , majd egy rövid trieszti időszak után vonult vissza.ban bejelentették , hogy Baggio visszatér , csapata pedig a szülővárosától nem messze fekvő Tombolo lesz , melynek edzője Baggio legelső trénere , Cesare Crivellaro volt . Végül egyetlen összecsapáson játszott a kiscsapatban . A válogatottban Ifjúsági szinten Baggio megnyerte az U21-es Eb-tben , Cesare Maldini irányítása alatt , majd ugyanebben az évben részt vett a barcelonai olimpián is . A felnőttválogatottban Arrigo Sacchi szövetségi kapitánysága idején mutatkozott be , decemberén , egy Ciprus elleni győztes összecsapáson . A következő év februárjában , a portugálok ellen megszerezte első gólját is . Azes vb selejtezőit végigjátszotta , majd Sacchi a világbajnokságra utazó keretbe is nevezte őt . A tornán nagyszerű párost alkotott névrokonával , Roberto Baggióval , ők ketten többször is döntő gólokat szereztek . Dino két találatot vállalt magára , először Norvégia ellen , amely győztes gólnak bizonyult , majd a negyeddöntőben , a spanyolok ellen , ami egy távoli lövésből született . Ugyancsak részt vett azos Eb-n , valamint azas vb-n , utóbbi végül utolsó nagy tornája lett . Bár eredetileg benne volt Dino Zoff huszonhat fős keretében aes Eb-re is , az utolsó keretszűkítésnél kiszorult a csapatból . Válogatott mezben végül összesen hatvan összecsapáson lépett pályára , ezeken hétszer talált az ellenfelek kapujába . Karrierje statisztikái Sikerei , díjai Kupagyőztes : Szuperkupa-győztes : UEFA-kupa-győztes : U21-es Európa-bajnok : Vb-ezüstérmes : Mitropa-kupa-győztes : Jegyzetek További információk 1971-ben született személyek Olasz labdarúgók Labdarúgó-középpályások A Torino labdarúgói Az Internazionale labdarúgói A Juventus labdarúgói A Parma labdarúgói Az SS Lazio labdarúgói A Blackburn Rovers labdarúgói Azes világbajnokság labdarúgói Azos Európa-bajnokság labdarúgói Azas világbajnokság labdarúgói Olasz olimpikonok Az évi nyári olimpiai játékok labdarúgói Élő személyek