Sátori Pál
Sátori Pál, 1883-ig Pafcsuga (Körösladány, 1859. február 3. – Pesthidegkút, 1916. október 18-20 körül) műlakatos.

Életútja

Szülei, Pafcsuga Pál és Sátori Anna, kereskedőcsaládokból származtak. Olasz származású, Rómából költöztek Magyarországra. Szülei római katolikusok voltak, a keresztelési anyakönyvbe körösladányi születéssel 1848 és 1864 között még hét testvérét anyakönyvezték. Tanulmányairól annyit tudunk, hogy műlakatos volt és valószínű, hogy a Békés megyében található Körösladányban nevelkedett és ott sajátította el a mesterséget. 

Pafcsuga családi nevét 1883-ban édesanyja után Sátorira változtatta. 

Kis műhelye volt és főként iparművészeti tárgyak készítésével szerzett magának hírnevet. Kevés munkája azonosítható.  1890-ben szerepel először a budapesti lakatosmesterek között. Ekkor a VII. kerület Kertész utca 14., 1894-ben már a IX. Üllői út 23., 1896–1898 között a VI. kerület Izabella utca 65., 1902–1904 körül a VI. kerület Rózsa utca 62., 1904–1905 körül a VI. kerület Felső erdősor 3., 1905–1906-ban a VI. kerület Aradi utca 58. szám alatt adja meg nevét a  lakatosok listájában a Budapesti Cím- és Lakásjegyzék. 

1893-ban nála volt gyakorlaton három hónapig Talpai János molnár szülőktől származó, ekkor első évfolyamos Magyar Királyi Állami Felső Ipariskolai tanuló, aki 1900/1901-ben már géplakatossegédként szerepel a budapesti lakásjegyzékben. Ugyancsak ez évben Blumenfeld Mór, a fémvasipari szakon már 3. évfolyamos Magyar Királyi Állami Felső Ipariskolai tanuló szintén nála töltötte gyakorlati idejét.

1907 után az eddigi források szerint Körösladányba költözött, földet és szőlőbirtokot vásárolt, s itt tartott fenn lakatosműhelyt. 

Eddig egyetlen híres alkotása ismert, a Műcsarnok főkapuja, amelyet vörösrézből készített el, de a csarnok egész vasszerkezetét az ő kezei formázták. 1892-ben bízták meg a Műcsarnok felújításával, majd 1896-ban adták át ünnepélyes keretek között I. Ferenc József magyar király társaságában s egyúttal megnyitották a Millenniumi kiállítás képzőművészeti rendezvényét is. Munkájáról a Műcsarnok egy 1996-ban megjelent könyvében is szót ejt, valamint képpel is illusztrálja.
1896-ban kiállítási éremmel tüntették ki iparművészeti haladásért, jó ízlésért és jó munkáért. Ambrozovics Dezső a Műcsarnok főkapujának ismertetésekor Sátori Pált „jeles magyar lakatos-művész”-ként említi.

Halálát az anyakönyvi bejegyzés szerint tüdőgyulladás okozta.

Jegyzetek

További információk 
 Matlekovits Sándor (szerk.): Magyarország közgazdasági es közművelődési állapota ezeréves fennállásakor és az 1896. évi ezredéves kiállitás eredménye, 7. kötet. Budapest : Pesti Könyvnyomda Rt., 1898
 Csizik Gyula: Fémmunkák. In: Ráth György – Györgyi Kálmán (szerk.) Az iparművészet 1896-ban: millénniumi emlékkönyv. Budapest, Magyar Iparművészeti Társulat, 1897. 195–215. oldal
 Ambrozovics Dezső: A városligeti új műcsarnok. Az iparművészet 1896-ban - Milléniumi emlékkönyv (1897) Millénniumi emlékművek Magyar Iparművészet - Művészi Ipar

Magyar lakatosok
1859-ben született személyek
1916-ban elhunyt személyek
Családi nevüket magyarosított személyek
Magyar műlakatosok
Magyar iparművészek
Tüdőgyulladásban elhunyt személyek
Sátori Pál,ig Pafcsuga ( Körösladány , február – Pesthidegkút , októberkörül ) műlakatos . Életútja Szülei , Pafcsuga Pál és Sátori Anna , kereskedőcsaládokból származtak . Olasz származású , Rómából költöztek Magyarországra . Szülei római katolikusok voltak , a keresztelési anyakönyvbe körösladányi születésselésközött még hét testvérét anyakönyvezték . Tanulmányairól annyit tudunk , hogy műlakatos volt és valószínű , hogy a Békés megyében található Körösladányban nevelkedett és ott sajátította el a mesterséget . Pafcsuga családi nevétban édesanyja után Sátorira változtatta . Kis műhelye volt és főként iparművészeti tárgyak készítésével szerzett magának hírnevet . Kevés munkája azonosítható. ben szerepel először a budapesti lakatosmesterek között . Ekkor a VII. kerület Kertész utca, ben már a IX . Üllői út,1898 között a VI. kerület Izabella utca, 1904 körül a VI. kerület Rózsa utca, 1905 körül a VI. kerület Felső erdősor, 1906-ban a VI. kerület Aradi utca szám alatt adja meg nevét a lakatosok listájában a Budapesti Cím- és Lakásjegyzék . 1893-ban nála volt gyakorlaton három hónapig Talpai János molnár szülőktől származó , ekkor első évfolyamos Magyar Királyi Állami Felső Ipariskolai tanuló , aki1901-ben már géplakatossegédként szerepel a budapesti lakásjegyzékben . Ugyancsak ez évben Blumenfeld Mór , a fémvasipari szakon már évfolyamos Magyar Királyi Állami Felső Ipariskolai tanuló szintén nála töltötte gyakorlati idejét . 1907 után az eddigi források szerint Körösladányba költözött , földet és szőlőbirtokot vásárolt , s itt tartott fenn lakatosműhelyt . Eddig egyetlen híres alkotása ismert , a Műcsarnok főkapuja , amelyet vörösrézből készített el , de a csarnok egész vasszerkezetét az ő kezei formázták.ben bízták meg a Műcsarnok felújításával , majdban adták át ünnepélyes keretek között I. Ferenc József magyar király társaságában s egyúttal megnyitották a Millenniumi kiállítás képzőművészeti rendezvényét is . Munkájáról a Műcsarnok egyban megjelent könyvében is szót ejt , valamint képpel is illusztrálja . 1896-ban kiállítási éremmel tüntették ki iparművészeti haladásért , jó ízlésért és jó munkáért . Ambrozovics Dezső a Műcsarnok főkapujának ismertetésekor Sátori Pált „ jeles magyar lakatos-művész”-ként említi . Halálát az anyakönyvi bejegyzés szerint tüdőgyulladás okozta . Jegyzetek További információk Matlekovits Sándor ( szerk . ) : Magyarország közgazdasági es közművelődési állapota ezeréves fennállásakor és az évi ezredéves kiállitás eredménye , kötet . Budapest \ : Pesti Könyvnyomda Rt. , Csizik Gyula : Fémmunkák . In : Ráth György – Györgyi Kálmán ( szerk . ) Az iparművészetban : millénniumi emlékkönyv . Budapest , Magyar Iparművészeti Társulat,215. oldal Ambrozovics Dezső : A városligeti új műcsarnok . Az iparművészetban - Milléniumi emlékkönyvMillénniumi emlékművek Magyar Iparművészet - Művészi Ipar Magyar lakatosok 1859-ben született személyek 1916-ban elhunyt személyek Családi nevüket magyarosított személyek Magyar műlakatosok Magyar iparművészek Tüdőgyulladásban elhunyt személyek