Szűz Mária neve templom (Solymár)
A Szűz Mária neve templom a Pest vármegyei Solymár egyetlen római katolikus temploma, amely az azonos nevű plébánia alá tartozik a székesfehérvári egyházmegyében. Késő barokk stílusban épült Majthényi Károly kegyúri időszakában, 1782 és 1785 között, tervezője Mangel János budai ácsmester volt. Szűz Máriát ábrázoló oltárképét sokáig csodatevőként tartották számon, emiatt a templom hosszú időn keresztül zarándoklatok célpontja volt.

Története 
Solymár török hódoltság előtti történelme nem ismert, az azonban biztos, hogy a törökök kiűzése után, az 1700-as évek elejétől újratelepült községnek már a 18. század első felében is volt temploma, amely 1726-ban a mai temetődomb legmagasabb pontján épült, és a század végén, az új templomépület átadása után bonthatták le. A régi templom zsindelyfedésű, eredetileg torony nélkül épült, majd fatoronnyal ellátott, megközelítőleg 13,3 méter hosszú, 7,6 méter széles kőépítmény volt, amit Bayermann János plébános szentelt fel 1728-ban, Keresztelő Szent Jánosnak ajánlva, és amit egy 1793-as térkép még létezőként szerepeltetett.

A jelenlegi templom helyén, ami a 18. században még erdős, lakatlan terület volt, a század elején ismeretlen időpontban keresztet állított Long Péter buda-újlaki kőművesmester, a környéken tomboló pestisjárványtól való megmenekülésért, majd miután a pestis továbbra sem akarta elhagyni a környéket, ugyanő 1738-ban egy kápolnát is épített erre a helyre, benne egy, a Segítő Szüzet ábrázoló festménnyel. A kápolnát 1742-ben áldotta meg Márkus Mihály zsámbéki plébános.

Majthényi Károly földesúr már a solymári birtok megszerzése (1768-1769) után fogadalmat tett arra, hogy méltó templomot emeltet a községben, ez irányú terveit az 1777. augusztus 20-án kelt levelében írta meg séllyei Nagy Ignác, az újonnan létesített Székesfehérvári egyházmegye püspöke számára. A frissen kinevezett püspök nagy jelentőséget tulajdonított a tervnek, ezért személyesen is megszemlélte az akkor még álló, korábbi templomot valamint a kegykápolnát; az előbbit a rossz állapota miatt felhagyni javasolta, így az a döntés született, hogy az új templom ne a régi kibővítésével, hanem a kápolna helyén épüljön meg. Emellett szólt az is, hogy a kegykápolnát egyre több zarándok látogatta, távolabbi megyékből is – egy 1757-es feljegyzésben például sok más település mellett Gyöngyöspata is szerepel, mint olyan község, ahonnan zarándoklat érkezett erre a helyre –, tehát egyre inkább szükségessé vált a bővítése. A kegyhely hírnevét nagy mértékben erősítette, hogy a festményt többen is könnyezni látták, illetve több csodatétel is fűződött hozzá, melyek közül az említett 1757-es feljegyzés konkrét személyi adatokkal tíz, 1752-1756 között dokumentált esetet említ.

A templom terveit Mangel János budai ácsmester készítette, a kivitelezésben még több budai mesterember – Biedermayer Ferenc ácsmester, Dávid József kőfaragó mester, Probot Gáspár asztalosmester és Kreitzweger György bécsi fakereskedő – is részt vett. A 32,8 méter hosszú, 12 méteres szélességű, 11,5 (a toronnyal és annak keresztjével együtt 30,5) méteres magasságú templom építkezése 1782 és 1785 között zajlott, alapkövét Veroni Pál perbáli plébános tette le; tornyát később, 1788-1789 körül Marczibányi István építtette. Az épületet először Veroni Pál szentelte fel még 1784-ben, majd a teljesen elkészült és berendezett (már két haranggal is rendelkező) templom felszentelésére 1821. június 29-én került sor.

A templom felújításai 
A templomban az építése óta eltelt, közel két és fél évszázad alatt számos kisebb, és néhány nagyobb szabású felújítás is zajlott. Utóbbiak között említhető az 1906-os felújítás, az első világháborút követő, 1920 utáni nagytatarozás, melynek során a tornyot is átépítették a jelenlegi formájára; illetve az 1982-es tetőszerkezeti csere.

A templom jelene 
A templom berendezéseinek fejlesztése, részeinek szükség szerinti felújítása jelenleg is folyamatos, erről (2018-as megszűnéséig) az 1990-es évek elején létrehozott Templom Tér Alapítvány volt hivatott gondoskodni.

Magyar nyelvű szertartás minden nap folyik a templomban, de a miserendben heti egy német nyelvű mise is szerepel, melynek időpontja vasárnap reggel negyed kilenc. Ezen felül a templom a helyszíne a Solymári Búcsú (mint hivatalos önkormányzati rendezvénysorozat) nyitó rendezvényének – már csak azért is, mert a program időpontját a templom búcsúnapjának mindenkori dátumához (szeptember 12., illetve az ahhoz legközelebb eső vasárnap) igazítják –, a település kórusainak és komolyzenei zenekarainak részvételével évről évre megrendezett adventi hangversenynek, az április 3. vagy 4. hétvégéjén megrendezett kitelepítési megemlékezésnek és több más, zenés programnak, hangversenynek is.

Szertartások külső helyszíneken 
A nagyközség területén számos egyházi emlékhely található, melyeknél éves rendszerességgel vagy alkalomszerűen a templom egyes külső helyszínű szertartásai zajlanaok. Az emlékhelyek között akadnak régi (19. századi), felújított, illetve az utóbbi évtizedekben újonnan létesített emlékhelyek is. A rendszeres külső helyszínű szertartások az alábbiak.
 a Fatimai kápolnánál (Major utca) a búcsú előtti vasárnap "búcsúnyitó" szentmise
 a solymári várban (Mátyás-domb) a búcsút követő első vagy második vasárnap a búcsúi időszak zárómiséje;
 az Egyházközségi Gyűjtemény (Templom tér 7.) udvarán advent első hétvégéjén "élő Betlehem" megnyitása;
 a templom előtti térségen alkalmas időjárás esetén virágvasárnapi barkaszentelés, illetve traktorszentelés július első vasárnapján és gépjárműszentelés Szent Kristóf ünnepnapjához kapcsolódva;
 a Szél-hegyi Golgotán húsvét vasárnapi keresztútjárás;
 a "Motheisz-keresztnél" (Korsós-dűlő) késő tavaszi szentmise Búzaszentelő ünnepe alkalmából;
 a "Treindl-keresztnél" (a Külső Vasút utcai körforgalom mellett) szentmise Búzaszentelő alkalmából, amennyiben a Korsós-dűlőre a terepviszonyok miatt nem lehet bejutni;
 a Templom téren körben (a templomtól délkeleti irányba indulva) úrnapi körmenet;
 az Anna-kápolnánál (Munkás utca 32. mellett) Anna-napi igeliturgia;
 a Nepomuki Szent János-szobornál (Mátyás király u. 64. előtt) igeliturgia a szent névünnepén.

A fentieken túl alkalomszerűen előfordulnak külső helyszínű szertartások egyéb helyszíneken is, jellemzően a település területen található útszéli kereszteknél.

A templom berendezése 

 A templom legfontosabb berendezési tárgyai közé tartozik barokk stílusú főoltára Falconer József Ferenc 1762-ben festett oltárképével, valamint a szintén barokk szószéke, ez utóbbi Bebo Károly alkotása ugyanebből az évből; mindkettő az óbuda-kiscelli trinitárius templomból került Solymárra 1785-ben, miután a rendet 1783-ban feloszlatták, kegytárgyaikat pedig elárverezték.

 Mellékoltárának nagy méretű festménye Köpp Farkas (Wolfgangus Köpp) bécsi festőművész alkotása, az 1782-ben készült festményt az 1836-os kolerajárvány idején egy óbudai polgár ajándékozta a templomnak.

 A templom két oldalfalán látható két-két nagy méretű festmény Nieger Károly festőművész alkotása.

 Nagy méretű kristálycsillárja a Karátsonyi család hagyatékából került Solymárra, gróf Karátsonyi Jenő földesúr 1933 októberében bekövetkezett halála után. A csillár eredetileg a Krisztina körúton állt Karátsonyi-kastély berendezési eleme volt, egy párjával együtt; ez utóbbi a Fő utcai görögkatolikus templomba került.

 Első orgonáját 1792-ben készítette Worberger Mátyás orgonaművész; a mai orgonaszerkezet 1955-ben került ide.

 Ma használt toronyórája 1989-ben került a toronyba, németországi hívek adományaként, a korábbi óraszerkezet elemei ezt követően tisztázatlan körülmények között magánszemélyekhez kerültek; a régi szerkezet helyreállítását felújított formában történő bemutatását jelenleg tervezi egy helyi civil szervezet.

 A torony keresztjét Gebhard Ferenc budai polgár készítette 1799-ben.

 A toronyban az idők során több harang is volt, de azokat az első, majd a második világháború idején is hadi célokra elrekvirálta és beolvasztatta a hadsereg. Jelenleg három harang található itt, melyek közül a legnagyobb, 618 kilogrammos súlyú harangot 1990-ben adományozta a templomnak a helyi lakosok egyike; készítője Gombos Lajos őrbottyáni harangöntő mester volt.

A templom, mint sírhely 
A 18-19. század solymári földesúri családok családtagjai közül többeket temettek el a templomban kialakított sírboltban. Itt nyugszik az 1792-ben elhunyt Majthényi Károly, a két évvel később, 1794-ben elhunyt felesége, Beleznay Anna és több más családtag is. A templomban utoljára 1933-ban zajlott temetés, amikor gróf Karátsonyi Jenő földesurat helyezték az itteni sírboltban végső nyugalomra.

A templom papjai

Plébánosok 
1716–1725: Gábriel Antal (Anton Gabrielli)
1725–1730: Bayermann / Payermann János	(Johann Bayermann)
1730–1736: Hász György János
1736–1743: Partinger Mihály
1743: Höchstel Jakab
1743–1753: Mechlitz György
1753–1766: Pachoffer Ignác
1776–1788: Perczel József
1788–1805: Wattner Kelemen
1805–1806: Stuck József
1806–1817: Amlacher Ferenc
1817–1823: Clementis Fülöp Jakab
1823–1837: Wenisch Ferenc
1837–1859: Tankövy (Schuliszta) Ferenc
1859–1899: Glázer József
1899–1917: Kaiser Károly
1917–1946: Hufnagel Ferenc
1946–1964: Angeli Márton
1962–1968: Almási Ferenc
1968–1988: Dr. Szabadkai József
1988–1997: Mits János
1997–2003: Illéssy Mátyás
2003–2014: Kertész Péter
2014–2021: Kiss Csaba
2021– : Szemere János

Káplánok, adminisztrátorok 
 1831-1834: Schedt Károly (a templom legelső ismert káplánja, említik adminisztrátorként is)
 1834-1837: Schuliszta Ferenc (az időszak utolsó hónapjaiban adminisztrátorként; később plébános)
A következő, kereken száz évben nem volt káplánja a templomnak.
 1937-1942: Kollwentz Ede
 1942-1944: Roderburg Ernő
 1944-1945: Winkler János
 1945-1946: dr. Bélafalvy Imre
 1946: Berta Lajos (adminisztrátorként, mint ny. tábori főesperes, néhány hónapig)
 1947-1949: Szabó Pál
 1949-1950: Olasz Bertalan
 1950-1951: Sarang Ferenc (káplánként; kántori minőségben még az 1950-es évek végén is tevékenykedett)
A következő két – két és fél évből nincs nyoma annak, hogy lett volna káplánja a templomnak.
 1954: dr. Farkas László (rövid ideig)
 1954-1955: Izeli József
 1955-1956: Bogó István
 1956: Nagy László (rövid ideig)
 1956-1958: Rombai Ferenc
 1958: Schrőder Gyula (három hónapig)
 1958-1960: Lisinszky János
 1961-1962: Vörös Sándor
 1962-1964: Trimmer Elek Iván
 1964-1965: Lugosi Imre
 1966-1968: Glósz Ervin (1968. márciusától fél éven át adminisztrátorként)
 1968-1972: Marczis Ferenc
 1973-1974: Eberhardt Ferenc
 1974-1977: Bohn István
 1977-1981: Kertész Péter
 1981: Heiszer Ferenc (néhány hónapig)
 1982: Sipos Péter (néhány hónapig)
 1982-1983: dr. Gyulafy Pál
 1983-1984: Baltási Nándor
 1984-1985: Verőczei Zoltán
 1985-1986: Pajor András
 1986-1987: Nyárai-Horváth István (a solymári templom utolsó káplánja)

Galéria

Források 

 Majthényi Miklós: A Majthényi család és a solymári templomépítés. In: Seres István: Adalékok és emlékiratok Solymár történetéhez. Solymári Helytörténeti Alapítvány, 2002.
 Hufnagel Ferenc: A 200 éves kegyhely Solymár. 1934.
 Seres István: Solymár története és néprajza. Solymári Helytörténeti Alapítvány, 1993.
 Seres István: Adalékok és emlékiratok Solymár történetéhez. Solymári Helytörténeti Alapítvány, 2002.

Magyarország 18. századi építményei
Pest megye műemlékei
Magyarország barokk vallási építményei
A Székesfehérvári egyházmegye templomai és kolostorai
Solymár
Pest megye keresztény templomai, kolostorai
A Szűz Mária neve templom a Pest vármegyei Solymár egyetlen római katolikus temploma , amely az azonos nevű plébánia alá tartozik a székesfehérvári egyházmegyében . Késő barokk stílusban épült Majthényi Károly kegyúri időszakában,ésközött , tervezője Mangel János budai ácsmester volt . Szűz Máriát ábrázoló oltárképét sokáig csodatevőként tartották számon , emiatt a templom hosszú időn keresztül zarándoklatok célpontja volt . Története Solymár török hódoltság előtti történelme nem ismert , az azonban biztos , hogy a törökök kiűzése után , azas évek elejétől újratelepült községnek már a század első felében is volt temploma , amelyban a mai temetődomb legmagasabb pontján épült , és a század végén , az új templomépület átadása után bonthatták le . A régi templom zsindelyfedésű , eredetileg torony nélkül épült , majd fatoronnyal ellátott , megközelítőleg3 méter hosszú,6 méter széles kőépítmény volt , amit Bayermann János plébános szentelt felban , Keresztelő Szent Jánosnak ajánlva , és amit egyas térkép még létezőként szerepeltetett . A jelenlegi templom helyén , ami a században még erdős , lakatlan terület volt , a század elején ismeretlen időpontban keresztet állított Long Péter buda-újlaki kőművesmester , a környéken tomboló pestisjárványtól való megmenekülésért , majd miután a pestis továbbra sem akarta elhagyni a környéket , ugyanőban egy kápolnát is épített erre a helyre , benne egy , a Segítő Szüzet ábrázoló festménnyel . A kápolnátben áldotta meg Márkus Mihály zsámbéki plébános . Majthényi Károly földesúr már a solymári birtok megszerzéseután fogadalmat tett arra , hogy méltó templomot emeltet a községben , ez irányú terveit az augusztusán kelt levelében írta meg séllyei Nagy Ignác , az újonnan létesített Székesfehérvári egyházmegye püspöke számára . A frissen kinevezett püspök nagy jelentőséget tulajdonított a tervnek , ezért személyesen is megszemlélte az akkor még álló , korábbi templomot valamint a kegykápolnát ; az előbbit a rossz állapota miatt felhagyni javasolta , így az a döntés született , hogy az új templom ne a régi kibővítésével , hanem a kápolna helyén épüljön meg . Emellett szólt az is , hogy a kegykápolnát egyre több zarándok látogatta , távolabbi megyékből is – egyes feljegyzésben például sok más település mellett Gyöngyöspata is szerepel , mint olyan község , ahonnan zarándoklat érkezett erre a helyre – , tehát egyre inkább szükségessé vált a bővítése . A kegyhely hírnevét nagy mértékben erősítette , hogy a festményt többen is könnyezni látták , illetve több csodatétel is fűződött hozzá , melyek közül az említettes feljegyzés konkrét személyi adatokkal tíz, között dokumentált esetet említ . A templom terveit Mangel János budai ácsmester készítette , a kivitelezésben még több budai mesterember – Biedermayer Ferenc ácsmester , Dávid József kőfaragó mester , Probot Gáspár asztalosmester és Kreitzweger György bécsi fakereskedő – is részt vett . A8 méter hosszú,méteres szélességű,5 ( a toronnyal és annak keresztjével együtt5 ) méteres magasságú templom építkezéseésközött zajlott , alapkövét Veroni Pál perbáli plébános tette le ; tornyát később,körül Marczibányi István építtette . Az épületet először Veroni Pál szentelte fel mégben , majd a teljesen elkészült és berendezett ( már két haranggal is rendelkező ) templom felszentelésére júniusén került sor . A templom felújításai A templomban az építése óta eltelt , közel két és fél évszázad alatt számos kisebb , és néhány nagyobb szabású felújítás is zajlott . Utóbbiak között említhető azos felújítás , az első világháborút követő, utáni nagytatarozás , melynek során a tornyot is átépítették a jelenlegi formájára ; illetve azes tetőszerkezeti csere . A templom jelene A templom berendezéseinek fejlesztése , részeinek szükség szerinti felújítása jelenleg is folyamatos , errőlas megszűnéséig ) azes évek elején létrehozott Templom Tér Alapítvány volt hivatott gondoskodni . Magyar nyelvű szertartás minden nap folyik a templomban , de a miserendben heti egy német nyelvű mise is szerepel , melynek időpontja vasárnap reggel negyed kilenc . Ezen felül a templom a helyszíne a Solymári Búcsú ( mint hivatalos önkormányzati rendezvénysorozat ) nyitó rendezvényének – már csak azért is , mert a program időpontját a templom búcsúnapjának mindenkori dátumához ( szeptember , illetve az ahhoz legközelebb eső vasárnap ) igazítják – , a település kórusainak és komolyzenei zenekarainak részvételével évről évre megrendezett adventi hangversenynek , az április vagy hétvégéjén megrendezett kitelepítési megemlékezésnek és több más , zenés programnak , hangversenynek is . Szertartások külső helyszíneken A nagyközség területén számos egyházi emlékhely található , melyeknél éves rendszerességgel vagy alkalomszerűen a templom egyes külső helyszínű szertartásai zajlanaok . Az emlékhelyek között akadnak régi századi ) , felújított , illetve az utóbbi évtizedekben újonnan létesített emlékhelyek is . A rendszeres külső helyszínű szertartások az alábbiak. a Fatimai kápolnánál ( Major utca ) a búcsú előtti vasárnap " búcsúnyitó " szentmise a solymári várban ( Mátyás-domb ) a búcsút követő első vagy második vasárnap a búcsúi időszak zárómiséje ; az Egyházközségi Gyűjtemény ( Templom tér ) udvarán advent első hétvégéjén " élő Betlehem " megnyitása ; a templom előtti térségen alkalmas időjárás esetén virágvasárnapi barkaszentelés , illetve traktorszentelés július első vasárnapján és gépjárműszentelés Szent Kristóf ünnepnapjához kapcsolódva ; a Szél-hegyi Golgotán húsvét vasárnapi keresztútjárás ; a " Motheisz-keresztnél " ( Korsós-dűlő ) késő tavaszi szentmise Búzaszentelő ünnepe alkalmából ; a " Treindl-keresztnél " ( a Külső Vasút utcai körforgalom mellett ) szentmise Búzaszentelő alkalmából , amennyiben a Korsós-dűlőre a terepviszonyok miatt nem lehet bejutni ; a Templom téren körben ( a templomtól délkeleti irányba indulva ) úrnapi körmenet ; az Anna-kápolnánál ( Munkás utca mellett ) Anna-napi igeliturgia ; a Nepomuki Szent János-szobornál ( Mátyás király u. előtt ) igeliturgia a szent névünnepén . A fentieken túl alkalomszerűen előfordulnak külső helyszínű szertartások egyéb helyszíneken is , jellemzően a település területen található útszéli kereszteknél . A templom berendezése A templom legfontosabb berendezési tárgyai közé tartozik barokk stílusú főoltára Falconer József Ferencben festett oltárképével , valamint a szintén barokk szószéke , ez utóbbi Bebo Károly alkotása ugyanebből az évből ; mindkettő az óbuda-kiscelli trinitárius templomból került Solymárraben , miután a rendetban feloszlatták , kegytárgyaikat pedig elárverezték . Mellékoltárának nagy méretű festménye Köpp Farkas ( Wolfgangus Köpp ) bécsi festőművész alkotása , azben készült festményt azos kolerajárvány idején egy óbudai polgár ajándékozta a templomnak . A templom két oldalfalán látható két-két nagy méretű festmény Nieger Károly festőművész alkotása . Nagy méretű kristálycsillárja a Karátsonyi család hagyatékából került Solymárra , gróf Karátsonyi Jenő földesúroktóberében bekövetkezett halála után . A csillár eredetileg a Krisztina körúton állt Karátsonyi-kastély berendezési eleme volt , egy párjával együtt ; ez utóbbi a Fő utcai görögkatolikus templomba került . Első orgonájátben készítette Worberger Mátyás orgonaművész ; a mai orgonaszerkezetben került ide . Ma használt toronyórájaben került a toronyba , németországi hívek adományaként , a korábbi óraszerkezet elemei ezt követően tisztázatlan körülmények között magánszemélyekhez kerültek ; a régi szerkezet helyreállítását felújított formában történő bemutatását jelenleg tervezi egy helyi civil szervezet . A torony keresztjét Gebhard Ferenc budai polgár készítetteben . A toronyban az idők során több harang is volt , de azokat az első , majd a második világháború idején is hadi célokra elrekvirálta és beolvasztatta a hadsereg . Jelenleg három harang található itt , melyek közül a legnagyobb,kilogrammos súlyú harangotben adományozta a templomnak a helyi lakosok egyike ; készítője Gombos Lajos őrbottyáni harangöntő mester volt . A templom , mint sírhely A század solymári földesúri családok családtagjai közül többeket temettek el a templomban kialakított sírboltban . Itt nyugszik azben elhunyt Majthényi Károly , a két évvel később, ben elhunyt felesége , Beleznay Anna és több más családtag is . A templomban utoljáraban zajlott temetés , amikor gróf Karátsonyi Jenő földesurat helyezték az itteni sírboltban végső nyugalomra . A templom papjai Plébánosok 1716–1725 : Gábriel Antal ( Anton Gabrielli ) 1725–1730: Bayermann / Payermann János ( Johann Bayermann ) 1730–1736 : Hász György János 1736–1743 : Partinger Mihály 1743 : Höchstel Jakab 1743–1753 : Mechlitz György 1753–1766 : Pachoffer Ignác 1776–1788 : Perczel József 1788–1805 : Wattner Kelemen 1805–1806 : Stuck József 1806–1817 : Amlacher Ferenc 1817–1823 : Clementis Fülöp Jakab 1823–1837 : Wenisch Ferenc 1837–1859 : Tankövy ( Schuliszta ) Ferenc 1859–1899 : Glázer József 1899–1917 : Kaiser Károly 1917–1946 : Hufnagel Ferenc 1946–1964 : Angeli Márton 1962–1968 : Almási Ferenc 1968–1988 : Dr . Szabadkai József 1988–1997 : Mits János 1997–2003 : Illéssy Mátyás 2003–2014 : Kertész Péter 2014–2021 : Kiss Csaba 2021– \ : Szemere János Káplánok , adminisztrátorok Schedt Károly ( a templom legelső ismert káplánja , említik adminisztrátorként is ) Schuliszta Ferenc ( az időszak utolsó hónapjaiban adminisztrátorként ; később plébános ) A következő , kereken száz évben nem volt káplánja a templomnak . Kollwentz Ede Roderburg Ernő Winkler János dr. Bélafalvy Imre Berta Lajos ( adminisztrátorként , mint ny. tábori főesperes , néhány hónapig ) Szabó Pál Olasz Bertalan Sarang Ferenc ( káplánként ; kántori minőségben még azes évek végén is tevékenykedett ) A következő két – két és fél évből nincs nyoma annak , hogy lett volna káplánja a templomnak. dr. Farkas László ( rövid ideig ) Izeli József Bogó István Nagy László ( rövid ideig ) Rombai Ferenc Schrőder Gyula ( három hónapig ) Lisinszky János Vörös Sándor Trimmer Elek Iván Lugosi Imre Glósz Ervin márciusától fél éven át adminisztrátorként ) Marczis Ferenc Eberhardt Ferenc Bohn István Kertész Péter Heiszer Ferenc ( néhány hónapig ) Sipos Péter ( néhány hónapig ) dr. Gyulafy Pál Baltási Nándor Verőczei Zoltán Pajor András Nyárai-Horváth István ( a solymári templom utolsó káplánja ) Galéria Források Majthényi Miklós : A Majthényi család és a solymári templomépítés . In : Seres István : Adalékok és emlékiratok Solymár történetéhez . Solymári Helytörténeti Alapítvány , Hufnagel Ferenc : Aéves kegyhely Solymár . Seres István : Solymár története és néprajza . Solymári Helytörténeti Alapítvány , Seres István : Adalékok és emlékiratok Solymár történetéhez . Solymári Helytörténeti Alapítvány , Magyarország századi építményei Pest megye műemlékei Magyarország barokk vallási építményei A Székesfehérvári egyházmegye templomai és kolostorai Solymár Pest megye keresztény templomai , kolostorai