Béll Béla
Béll Béla (Uraj, 1908. október 2. – Budapest, 1988. szeptember 24.) magyar meteorológus, légkörfizikus, a műszaki tudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. A légkörben zajló meteorológiai, fizikai és kémiai folyamatokra vonatkozó kutatásaival a magyarországi aerológia és légáramlástan iskolateremtő alakja volt.

Életútja 
1932-ben végezte el a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetemet matematika–fizika szakos oklevéllel. 1932-től 1934-ig gyakornokként dolgozott az egyetem gyakorlati fizikai intézetében. Emellett 1932-ben helyezkedett el a Magyar Királyi Országos Meteorológiai és Földmágnességi Intézetben is, ahol előbb a klimatológiai, majd az aerológiai osztály munkatársa volt. Munkájával párhuzamosan, 1936–1937-ben ösztöndíjjal kutathatott a berlini Humboldt Egyetemen, valamint a lindenbergi meteorológiai és potsdami asztrofizikai obszervatóriumokban.  1941-ben doktori oklevelét is megszerezte a Pázmány Péter Tudományegyetemen. 1943-ban a Meteorológiai Intézet ranglétráján előreléphetett: az aerológiai osztály vezetőjévé nevezték ki. 1951-ig irányította az ott folyó tudományos munkát, 1951-től 1969-ig pedig az intézet igazgatóhelyettese, egyidejűleg 1953-tól a pestlőrinci aerológiai–légkörfizikai obszervatórium vezetője volt. A Tudományos Minősítő Bizottság 1954-ben a fizikai tudományok (meteorológia) kandidátusává minősítette, 1968-ban pedig megvédte akadémiai disszertációját, s a műszaki tudományok doktora lett. 1970 után az immár Országos Meteorológiai Szolgálat néven működő intézet tudományos tanácsadója, 1974-es nyugdíjazásától haláláig a szolgálat tudományos tanácsának elnöke volt.

Tudományos pályája mellett oktatással is foglalkozott. 1943-tól 1949-ig a Mosonmagyaróvári Mezőgazdasági Főiskolán, 1949-től 1952-ig a Budapesti Műszaki Egyetemen tartott agrogeológiai előadásokat, 1952-től 1956-ig pedig az Eötvös Loránd Tudományegyetem meteorológiai tanszékén oktatott aerológiát mint meghívott tanár. 1965 után a szegedi József Attila Tudományegyetemen is oktatott címzetes egyetemi tanárként.

Munkássága 
A magyarországi aerológiai (légkörtani) kutatások iskolateremtő alakja volt. Behatóan foglalkozott a Magyarország feletti magasabb, szabad légrétegek légkörfizikai, éghajlati, különösen légáramlási folyamataival és sajátosságaival. A nevéhez fűződik az országos magaslégköri szélmérőhálózat megszervezése, de az 1930-as évektől maga is végzett ballonos és meteorográfos szélméréseket, 1948-ban pedig ő indította el és rendszeresítette a rádiószondás méréseket. Jelentősek a légkörben tapasztalható vízszintes levegőáramlásra (szél) és az azt befolyásoló léghőmérsékleti advekcióra, a légkör függőleges irányú labilitására, légnyomás, hőmérséklet és légnedvesség szerinti változékonyságára és szezonalitására, továbbá a troposzféra rétegzettségére, a sztratoszféra cirkulációs folyamataira vonatkozó kutatásai. Számottevő eredményeket ért el a termikus szél elméletének és a zivatar kialakulási folyamatainak vizsgálatával, de behatóan foglalkozott felhőfizikával, a légkör radioaktivitásával, az ionoszféra kémiai sajátosságaival, valamint a napsugárzás fotokémiai mérésével és a látótávolság meghatározásának módszertanával. További jelentős eredményeket ért el a Kárpát-medence általános meteorológiai-klimatológiai leírásában, valamint az éghajlati viszonyok és a növénytermesztés kapcsolatát vizsgáló agrometeorológiában is.

Az 1957/1958-as nemzetközi geofizikai év magyarországi tudományos programjainak egyik szervezője volt. Több egyetemi tankönyv és szakkönyv fűződik a nevéhez. Két évtizeden át szerkesztőbizottsági tagja volt az Időjárás című szakfolyóiratnak.

Társasági tagságai és elismerései 

1970-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1982-ben rendes tagjává választották, a meteorológiai tudományos bizottság elnöke volt. 1964-től 1970-ig társelnöke, 1974-től 1980-ig elnöke volt a Magyar Meteorológiai Társaságnak, 1982-ben a Magyar Földrajzi Társaság tiszteleti tagjai sorába választották. Ugyancsak tiszteleti tagja volt a Szlovák Meteorológiai Társaságnak (SMÚ) és a Német Demokratikus Köztársaság Meteorológiai Társaságának, valamint közreműködött a Nemzetközi Geodéziai és Geofizikai Szövetség (IUGG) magyar nemzeti bizottságának munkájában is.

Tudományos munkássága elismeréseként előbb 1952-ben, majd másodszor 1980-ban kapta meg a Magyar Meteorológiai Társaság Steiner Lajos-emlékérmét, 1981-ben pedig MTESZ-díjat vehetett át. 1978-ban a Munka Érdemrend arany fokozatával tüntették ki.

Főbb művei 
 
 
  (Aujeszky Lászlóval és Berényi Dénessel)

Források

További információk 
 
 

Magyar meteorológusok
Magyar fizikusok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
1908-ban született személyek
1988-ban elhunyt személyek
Béll Béla ( Uraj , október – Budapest , szeptember ) magyar meteorológus , légkörfizikus , a műszaki tudományok doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . A légkörben zajló meteorológiai , fizikai és kémiai folyamatokra vonatkozó kutatásaival a magyarországi aerológia és légáramlástan iskolateremtő alakja volt . Életútja 1932-ben végezte el a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetemet matematika–fizika szakos oklevéllel.tőlig gyakornokként dolgozott az egyetem gyakorlati fizikai intézetében . Emellettben helyezkedett el a Magyar Királyi Országos Meteorológiai és Földmágnességi Intézetben is , ahol előbb a klimatológiai , majd az aerológiai osztály munkatársa volt . Munkájával párhuzamosan, 1937-ben ösztöndíjjal kutathatott a berlini Humboldt Egyetemen , valamint a lindenbergi meteorológiai és potsdami asztrofizikai obszervatóriumokban. ben doktori oklevelét is megszerezte a Pázmány Péter Tudományegyetemen.ban a Meteorológiai Intézet ranglétráján előreléphetett : az aerológiai osztály vezetőjévé nevezték ki.ig irányította az ott folyó tudományos munkát,tőlig pedig az intézet igazgatóhelyettese , egyidejűlegtól a pestlőrinci aerológiai–légkörfizikai obszervatórium vezetője volt . A Tudományos Minősítő Bizottságben a fizikai tudományok ( meteorológia ) kandidátusává minősítette, ban pedig megvédte akadémiai disszertációját , s a műszaki tudományok doktora lett.ut án az immár Országos Meteorológiai Szolgálat néven működő intézet tudományos tanácsadója, es nyugdíjazásától haláláig a szolgálat tudományos tanácsának elnöke volt . Tudományos pályája mellett oktatással is foglalkozott.tólig a Mosonmagyaróvári Mezőgazdasági Főiskolán,tőlig a Budapesti Műszaki Egyetemen tartott agrogeológiai előadásokat, tőlig pedig az Eötvös Loránd Tudományegyetem meteorológiai tanszékén oktatott aerológiát mint meghívott tanár.után a szegedi József Attila Tudományegyetemen is oktatott címzetes egyetemi tanárként . Munkássága A magyarországi aerológiai ( légkörtani ) kutatások iskolateremtő alakja volt . Behatóan foglalkozott a Magyarország feletti magasabb , szabad légrétegek légkörfizikai , éghajlati , különösen légáramlási folyamataival és sajátosságaival . A nevéhez fűződik az országos magaslégköri szélmérőhálózat megszervezése , de azas évektől maga is végzett ballonos és meteorográfos szélméréseket, ban pedig ő indította el és rendszeresítette a rádiószondás méréseket . Jelentősek a légkörben tapasztalható vízszintes levegőáramlásra ( szél ) és az azt befolyásoló léghőmérsékleti advekcióra , a légkör függőleges irányú labilitására , légnyomás , hőmérséklet és légnedvesség szerinti változékonyságára és szezonalitására , továbbá a troposzféra rétegzettségére , a sztratoszféra cirkulációs folyamataira vonatkozó kutatásai . Számottevő eredményeket ért el a termikus szél elméletének és a zivatar kialakulási folyamatainak vizsgálatával , de behatóan foglalkozott felhőfizikával , a légkör radioaktivitásával , az ionoszféra kémiai sajátosságaival , valamint a napsugárzás fotokémiai mérésével és a látótávolság meghatározásának módszertanával . További jelentős eredményeket ért el a Kárpát-medence általános meteorológiai-klimatológiai leírásában , valamint az éghajlati viszonyok és a növénytermesztés kapcsolatát vizsgáló agrometeorológiában is . Az1958-as nemzetközi geofizikai év magyarországi tudományos programjainak egyik szervezője volt . Több egyetemi tankönyv és szakkönyv fűződik a nevéhez . Két évtizeden át szerkesztőbizottsági tagja volt az Időjárás című szakfolyóiratnak . Társasági tagságai és elismerései 1970-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ben rendes tagjává választották , a meteorológiai tudományos bizottság elnöke volt.tőlig társelnöke, tőlig elnöke volt a Magyar Meteorológiai Társaságnak, ben a Magyar Földrajzi Társaság tiszteleti tagjai sorába választották . Ugyancsak tiszteleti tagja volt a Szlovák Meteorológiai Társaságnak ( SMÚ ) és a Német Demokratikus Köztársaság Meteorológiai Társaságának , valamint közreműködött a Nemzetközi Geodéziai és Geofizikai Szövetség ( IUGG ) magyar nemzeti bizottságának munkájában is . Tudományos munkássága elismeréseként előbbben , majd másodszorban kapta meg a Magyar Meteorológiai Társaság Steiner Lajos-emlékérmét, ben pedig MTESZ-díjat vehetett át.ban a Munka Érdemrend arany fokozatával tüntették ki . Főbb művei ( Aujeszky Lászlóval és Berényi Dénessel ) Források További információk Magyar meteorológusok Magyar fizikusok Magyar egyetemi , főiskolai oktatók MTA-tagok 1908-ban született személyek 1988-ban elhunyt személyek