Pálóczi Horváth Lajos
Pálóczi Horváth Lajos, ifj. Pálóczy Horváth Lajos (Beregszász, 1899. február 5. – Budapest, 1976. március 1.) népzenekutató, műfordító.

Életrajza
1899-ben született Beregszászon, itt is érettségizett 1917-ben, majd frontszolgálatot teljesített. Az első világháború után visszatért Beregszászra, és mint több nyelvet beszélő személyt őt bízták meg a várost megszálló csehszlovák katonaság parancsnokságával folytatandó tárgyalással. Mélységesen megdöbbentette Kárpátalja csehszlovák megszállása, így hamarosan elhagyta szülővárosát.

Tanulmányait 1930-ban a budapesti közgazdaság-tudományi egyetemen végezte. 1934-ben kezdte el folklorisztikai tanulmányait. 1940-ben a Néprajzi Múzeum néprajzi kutatómunkára Bereg megyébe küldte. A második világháború éveiben a Magyar Távirati Irodánál dolgozott, magyarra fordította a külföldi rádióadások anyagait, eljuttatta azokat ifj. Horthy Miklós „kiugrási irodájához”. A nyilas uralom idején menekülteket rejtegetett (többek között Veres Péter írót), ennek ellenére a Rákosi-rendszer 1951-ben halálra ítélte, ezt később 12 évi börtönre változtatták. Műfordítóként Lev Tolsztoj, Thomas Hardy, Mariano Azuela, Thomas Wolfe, Ippolito Nievo és Juan Valera műveit ültette át magyarra. Szűkebb szakterülete a népdalkutatás, a magyar népdalok kapcsolatainak vizsgálata a rokon népek népzenéjével volt. 

1976-ban halt meg Budapesten. 1999-ben szülőházán emléktáblát avattak tiszteletére.

Főbb munkái
 Népünk dalai. A magyar népdal nemzeti jelentősége; Egyetemi Ny., Bp., 1941
 Álompákász. Egy dzsentri gyermekkora; Magvető, Bp., 1986
 Két világ határán; Hatodik Síp Alapítvány, Bp., 1993

Jegyzetek

Források

 Magyar Néprajzi Lexikon 

Népzene
Magyar műfordítók
1899-ben született személyek
1976-ban elhunyt személyek
Pálóczi Horváth Lajos , ifj. Pálóczy Horváth Lajos ( Beregszász , február – Budapest , március ) népzenekutató , műfordító . Életrajza 1899-ben született Beregszászon , itt is érettségizettben , majd frontszolgálatot teljesített . Az első világháború után visszatért Beregszászra , és mint több nyelvet beszélő személyt őt bízták meg a várost megszálló csehszlovák katonaság parancsnokságával folytatandó tárgyalással . Mélységesen megdöbbentette Kárpátalja csehszlovák megszállása , így hamarosan elhagyta szülővárosát . Tanulmányaitban a budapesti közgazdaság-tudományi egyetemen végezte.ben kezdte el folklorisztikai tanulmányait.ben a Néprajzi Múzeum néprajzi kutatómunkára Bereg megyébe küldte . A második világháború éveiben a Magyar Távirati Irodánál dolgozott , magyarra fordította a külföldi rádióadások anyagait , eljuttatta azokat ifj. Horthy Miklós „ kiugrási irodájához” . A nyilas uralom idején menekülteket rejtegetett ( többek között Veres Péter írót ) , ennek ellenére a Rákosi-rendszerben halálra ítélte , ezt későbbévi börtönre változtatták . Műfordítóként Lev Tolsztoj , Thomas Hardy , Mariano Azuela , Thomas Wolfe , Ippolito Nievo és Juan Valera műveit ültette át magyarra . Szűkebb szakterülete a népdalkutatás , a magyar népdalok kapcsolatainak vizsgálata a rokon népek népzenéjével volt . 1976-ban halt meg Budapesten.ben szülőházán emléktáblát avattak tiszteletére . Főbb munkái Népünk dalai . A magyar népdal nemzeti jelentősége ; Egyetemi Ny . , Bp. , Álompákász . Egy dzsentri gyermekkora ; Magvető , Bp. , Két világ határán ; Hatodik Síp Alapítvány , Bp. , Jegyzetek Források Magyar Néprajzi Lexikon Népzene Magyar műfordítók 1899-ben született személyek 1976-ban elhunyt személyek