San Pellegrino-hágó
A San Pellegrino-hágó (, fassa-völgyi ladin nyelven Jouf de Sèn Pelegrin, régi német nevén Sankt-Pelegrin-Pass) egy 1918 méter magas alpesi hegyi hágó az olasz Dolomitokban, Trentino-Alto Adige régió (Trento autonóm megye) és Veneto régió (Belluno megye) határvonalán, Moena és  Falcade községek között, utóbbitól kb. 4 km-re.

Fekvése
A Pellegrino-hágót északról a Grödeni- és Fassa-völgyi Dolomitok (Dolomiti di Gardena e di Fassa), délről Feltrei-Dolomitok és a Pale di San Martino hegycsoportjai fogják közre. A hágótól északra a Marmolada-csoport déli sziklafalai zárják a látóhatárt.

A San Pellegrino-hágó az Etsch és Cordevole folyók vízgyűjtőit választja el. A hágó nyugati oldala a San Pellegrino-patak völgye, amely a hágó trentinói oldalán nyugat felé ereszkedve Moena városánál torkollik az Avisio patak észak-déli irányú völgyébe. Moenától északra a felső Avisio-völgy neve Fassa-völgy, ennek északi, felső vége Canazei városánál, a Sella hegycsoport lábánál van. Moenától délre az Avisio-patak a Fiemme-völgyben () folyik tovább délnyugatnak, Predazzo és Cavalese felé, majd az Etsch-be.

A hágó keleti, venetói oldalán a Biois-patak ered, amely a Cordevole folyóba ömlik, amely a Piavéba torkollik.

Történelme 
A hágótetőn talált régészeti leletek tanúsága szerint az átjárót már a kőkorszakban is ismerték és használták.

A középkorban málhás ösvény vezetett át a hágón, melyet ekkor Monte Alloch-nak neveztek. Régi térképek szerint az útvonalat elsősorban azért tartották fontosnak, mert a Cordevole-völgyben fekvő Cencenighe Agordino várost Moenán és Predazzón keresztül összekapcsolta  a tiroli Auerrel és a Brenner-hágó útjával. Emellett alternatív útvonalat kínált a Rolle-hágó útja helyett, amelynek Travignolo-völgyi szakasza igen veszélyes volt.

Mai nevét arról az ispotályról kapta, amelyet 1358-ban Szent Pellegrin (Peregrinus) rendi szerzetesek alapítottak a hágótetőn, a Monte Alloch útján járó zarándokok és utazók ellátásra, segítésére. Az ispotály mellé Páduai Szent Antal tiszteletére kápolna épült. A középkori ispotály és kápolna az első világháború harcaiban elpusztult, később mindkettőt újjáépítették, a kápolna belsejét G.B. Chiocchetti moenai művész falfestményei díszítik.

Az első világháború
Az első világháború idején az út stratégiai fontosságot nyert, kövezett katonai utat építettek rajta. Az osztrák Trentino és az olasz Veneto között 1866-ban meghúzott államhatár (ma olasz régióhatár) vonala a hágótól keletre húzódott, északról dél felé a Marmoladához tartozó Cima d’Ombretta, Sasso Vernale, Cima Ombrettola, Sasso di Valfredda, Monte le Saline hegyeken és a Fredda patak völgyében (Valfredda). Falcade az Olasz Királysághoz, maga a San Pellegrino hágó már a Monarchiához tartozott. 1915-ben, Olaszország hadba lépése után támadásokat intézett a hágók ellen. A hágótól északra, a Marmolada frontszakaszán az osztrákok előretörtek, és elfoglalták a gleccser egész területét, állásaik a Serauta hegygerincen álltak. A front délebbi szakaszát szívós késleltető harcok közben 5–10 km-rel nyugatabbra vonták vissza, a Contrin-völgyet és a San Nicolò-völgyet keletről lezáró hegyekbe (Piccolo Vernel, Col Ombert, Monzoni, Sass da Lastei). Az olaszok hatalmukba kerítették hágót és a tőle északra álló hegyláncot, a 3010 m magas Cima Uomóval együtt. A magashegyi harcok 1917 végéig, a caporettói áttörésig tartottak, ekkor az olaszok visszavonultak a Dolomitokból. Az 1918-as összeomlás nyomán egész Trentino és Dél-Tirol olasz megszállás alá került. A háború után a katonai utakat továbbépítették és átadták a civil közforgalomnak.

A San Pellegrino-hágótól 8 km-re keletre, Falcade előtt 3,5 km-rel a hágó útjából (az SS 346-osból) dél felé kiágazik a 2033 m Valles-hágóra (Passo di Valles) vezető SP 81-es út. Falcade városából a Valles-hágón át vezet a legrövidebb út a Rolle-hágó útjára, az SS50-esre, a Colbricòn-tóhoz. Ezt is az első világháborúban építették, katonai célokra. Ma jól járható alternatív útvonal, bár itt kisebb a turistaforgalom, mint a San Pellegrino-hágóban. A Valles-hágót, akárcsak a szomszédos San Pellegrinót, már a kőkorszakban is ember járta, ezt ősi tűzrakóhelyek maradványai és más tárgyi régészeti leletek igazolják.

Közlekedése
 A hágó útja az SS346-os főút, amely a fassa-völgyi Moena városnál ágazik ki az SS48-as „Dolomitok” főútból, nyugat-keleti irányban áthalad a hágón, átmegy a Belluno megyei Falcade városon, majd Cencenighe Agordinóban, a Biois és a Cordevole patakok összefolyásánál végződik. A nyugati, trentinói felhajtó maximális emelkedése 14%, a keleti, bellunói oldalé 18%. (Az átlagos emelkedés 6,4% ill. 8,9%).

Turizmus, sport 
A San Pellegrino-hágó a Trevalli síterülethez tartozik, amely a Dolomiti Superski szövetség része. A zónabérlet érvényes síterülethez a Falcade–San Pellegrino és a Moena–Lusia síterepekre is. Össze van kapcsolva a szomszédos síterpekkel (Civetta, Falcade, Arabba, Marmolada). Jelenleg a hágóban (2014) egy kabinos sílift és több sífelvonó üzemel. A legismertebb lesiklópálya a Col Margherita hegycsúcs oldalán vezet. Az enyhe lejtésű völgyoldalakon több gondozott sífutó pálya is létesült.

2013 decemberében itt rendezték a XXVI. Téli Universiade lesikló és super-G futamait.

A San-Pellegrino-hágón keresztül halad a 2. sz Dolomiti magashegyi túraút, amely Brixenből Feltréig vezet. Sziklamászók a közelben számos alkalmas sziklafalakat találnak, az egyik legismertebb ilyen hegycsúcs a hágótól északra emelkedő, 3010 m magas Cima Uomo („Férfi-csúcs”), amely az első világháború frontvonalára került, olasz katonai állásai ma is láthatók. A hágó útjait a hegyi kerékpárosok (mountain-bike-osok) is sűrűn használják. A hágó infrastruktúrája gyorsan fejlődik, szállodák és apartmanházak épülnek a hágótető körül. A Costabella-gerincen, a Monzoni-hegycsoportban, a Col Margherita és Cima Bocce hegycsúcsok között túrázva az első világháborúból megmaradt lövészárkok sokasága tekinthető meg.

A 2006-os Giro d’Italia 19. pályaszakasza május 26-án Pordenonéból a San Pellegrino-hágótetőig tartott (220 km). A versenyzők a hágó keleti (bellunói) emelkedőjének leküzdése után értek a szakaszcélba. A szakaszgyőztes a spanyol Juan Manuel Gárate lett.

A 2014-es Giro d’Italia 18. szakasza május 29-én Bellunóból Agordón és a San Pellegrino-hágón át vezetett a trentinói Levico Terme melletti Panarotta turistaházig (170 km). A szakaszgyőztes a kolumbiai Julian Arredondo lett.

Jegyzetek

További információk 

  Turista-információ, San Pellegrino-hágó (www.fassa.com)
 A hágó saját idegenforgalmi honlapja (www.passosanpellegrino.it)
 A Dolomiti Superski szövetség Trevalli  zónája (www.dolomitisuperski.com)
 Webcamera a hágóban (www.skiinfo.it) 
 Trekking zum Ersten Weltkrieg in den Dolomiten: Der Passo San Pellegrino (Az első világháború nyomai a hágóban) (www.dolomiti.org) 

Trentino-Alto Adige földrajza
Veneto földrajza
Dolomitok
Giro d’Italia
Olaszország hágói
Olaszország télisport-központjai
Első világháborús csatahelyszínek
A San Pellegrino-hágó ( , fassa-völgyi ladin nyelven Jouf de Sèn Pelegrin , régi német nevén Sankt-Pelegrin-Pass ) egyméter magas alpesi hegyi hágó az olasz Dolomitokban , Trentino-Alto Adige régió ( Trento autonóm megye ) és Veneto régió ( Belluno megye ) határvonalán , Moena és Falcade községek között , utóbbitól kb.km -re . Fekvése A Pellegrino-hágót északról a Grödeni- és Fassa-völgyi Dolomitok ( Dolomiti di Gardena e di Fassa ) , délről Feltrei-Dolomitok és a Pale di San Martino hegycsoportjai fogják közre . A hágótól északra a Marmolada-csoport déli sziklafalai zárják a látóhatárt . A San Pellegrino-hágó az Etsch és Cordevole folyók vízgyűjtőit választja el . A hágó nyugati oldala a San Pellegrino-patak völgye , amely a hágó trentinói oldalán nyugat felé ereszkedve Moena városánál torkollik az Avisio patak észak-déli irányú völgyébe . Moenától északra a felső Avisio-völgy neve Fassa-völgy , ennek északi , felső vége Canazei városánál , a Sella hegycsoport lábánál van . Moenától délre az Avisio-patak a Fiemme-völgyben ( ) folyik tovább délnyugatnak , Predazzo és Cavalese felé , majd az Etsch-be . A hágó keleti , venetói oldalán a Biois-patak ered , amely a Cordevole folyóba ömlik , amely a Piavéba torkollik . Történelme A hágótetőn talált régészeti leletek tanúsága szerint az átjárót már a kőkorszakban is ismerték és használták . A középkorban málhás ösvény vezetett át a hágón , melyet ekkor Monte Alloch-nak neveztek . Régi térképek szerint az útvonalat elsősorban azért tartották fontosnak , mert a Cordevole-völgyben fekvő Cencenighe Agordino várost Moenán és Predazzón keresztül összekapcsolta a tiroli Auerrel és a Brenner-hágó útjával . Emellett alternatív útvonalat kínált a Rolle-hágó útja helyett , amelynek Travignolo-völgyi szakasza igen veszélyes volt . Mai nevét arról az ispotályról kapta , amelyetban Szent Pellegrin ( Peregrinus ) rendi szerzetesek alapítottak a hágótetőn , a Monte Alloch útján járó zarándokok és utazók ellátásra , segítésére . Az ispotály mellé Páduai Szent Antal tiszteletére kápolna épült . A középkori ispotály és kápolna az első világháború harcaiban elpusztult , később mindkettőt újjáépítették , a kápolna belsejét G.B. Chiocchetti moenai művész falfestményei díszítik . Az első világháború Az első világháború idején az út stratégiai fontosságot nyert , kövezett katonai utat építettek rajta . Az osztrák Trentino és az olasz Veneto közöttban meghúzott államhatár ( ma olasz régióhatár ) vonala a hágótól keletre húzódott , északról dél felé a Marmoladához tartozó Cima d’Ombretta , Sasso Vernale , Cima Ombrettola , Sasso di Valfredda , Monte le Saline hegyeken és a Fredda patak völgyében ( Valfredda ) . Falcade az Olasz Királysághoz , maga a San Pellegrino hágó már a Monarchiához tartozott.ben , Olaszország hadba lépése után támadásokat intézett a hágók ellen . A hágótól északra , a Marmolada frontszakaszán az osztrákok előretörtek , és elfoglalták a gleccser egész területét , állásaik a Serauta hegygerincen álltak . A front délebbi szakaszát szívós késleltető harcok közben10 km-rel nyugatabbra vonták vissza , a Contrin-völgyet és a San Nicolò-völgyet keletről lezáró hegyekbe ( Piccolo Vernel , Col Ombert , Monzoni , Sass da Lastei ) . Az olaszok hatalmukba kerítették hágót és a tőle északra álló hegyláncot , am magas Cima Uomóval együtt . A magashegyi harcokvégéig , a caporettói áttörésig tartottak , ekkor az olaszok visszavonultak a Dolomitokból . Azas összeomlás nyomán egész Trentino és Dél-Tirol olasz megszállás alá került . A háború után a katonai utakat továbbépítették és átadták a civil közforgalomnak . A San Pellegrino-hágótólkm-re keletre , Falcade előtt5 km-rel a hágó útjából ( az SSosból ) dél felé kiágazik am Valles-hágóra ( Passo di Valles ) vezető SPes út . Falcade városából a Valles-hágón át vezet a legrövidebb út a Rolle-hágó útjára , az SS50-esre , a Colbricòn-tóhoz . Ezt is az első világháborúban építették , katonai célokra . Ma jól járható alternatív útvonal , bár itt kisebb a turistaforgalom , mint a San Pellegrino-hágóban . A Valles-hágót , akárcsak a szomszédos San Pellegrinót , már a kőkorszakban is ember járta , ezt ősi tűzrakóhelyek maradványai és más tárgyi régészeti leletek igazolják . Közlekedése A hágó útja az SS346-os főút , amely a fassa-völgyi Moena városnál ágazik ki az SS48-as „ Dolomitok” főútból , nyugat-keleti irányban áthalad a hágón , átmegy a Belluno megyei Falcade városon , majd Cencenighe Agordinóban , a Biois és a Cordevole patakok összefolyásánál végződik . A nyugati , trentinói felhajtó maximális emelkedése , a keleti , bellunói oldalé . ( Az átlagos emelkedés4 % ill.9 % ) . Turizmus , sport A San Pellegrino-hágó a Trevalli síterülethez tartozik , amely a Dolomiti Superski szövetség része . A zónabérlet érvényes síterülethez a Falcade–San Pellegrino és a Moena–Lusia síterepekre is . Össze van kapcsolva a szomszédos síterpekkel ( Civetta , Falcade , Arabba , Marmolada ) . Jelenleg a hágóbanegy kabinos sílift és több sífelvonó üzemel . A legismertebb lesiklópálya a Col Margherita hegycsúcs oldalán vezet . Az enyhe lejtésű völgyoldalakon több gondozott sífutó pálya is létesült . 2013 decemberében itt rendezték a XXVI. Téli Universiade lesikló és super-G futamait . A San-Pellegrino-hágón keresztül halad a sz Dolomiti magashegyi túraút , amely Brixenből Feltréig vezet . Sziklamászók a közelben számos alkalmas sziklafalakat találnak , az egyik legismertebb ilyen hegycsúcs a hágótól északra emelkedő,m magas Cima Uomo ( „ Férfi-csúcs” ) , amely az első világháború frontvonalára került , olasz katonai állásai ma is láthatók . A hágó útjait a hegyi kerékpárosok ( mountain-bike-osok ) is sűrűn használják . A hágó infrastruktúrája gyorsan fejlődik , szállodák és apartmanházak épülnek a hágótető körül . A Costabella-gerincen , a Monzoni-hegycsoportban , a Col Margherita és Cima Bocce hegycsúcsok között túrázva az első világháborúból megmaradt lövészárkok sokasága tekinthető meg . Aos Giro d’Italia pályaszakasza májusán Pordenonéból a San Pellegrino-hágótetőig tartottkm ) . A versenyzők a hágó keleti ( bellunói ) emelkedőjének leküzdése után értek a szakaszcélba . A szakaszgyőztes a spanyol Juan Manuel Gárate lett . Aes Giro d’Italia szakasza májusén Bellunóból Agordón és a San Pellegrino-hágón át vezetett a trentinói Levico Terme melletti Panarotta turistaházigkm ) . A szakaszgyőztes a kolumbiai Julian Arredondo lett . Jegyzetek További információk Turista-információ , San Pellegrino-hágó ( www.fassa.com ) A hágó saját idegenforgalmi honlapja ( www.passosanpellegrino.it ) A Dolomiti Superski szövetség Trevalli zónája ( www.dolomitisuperski.com ) Webcamera a hágóban ( www.skiinfo.it ) Trekking zum Ersten Weltkrieg in den Dolomiten : Der Passo San Pellegrino ( Az első világháború nyomai a hágóban ) ( www.dolomiti.org ) Trentino-Alto Adige földrajza Veneto földrajza Dolomitok Giro d’Italia Olaszország hágói Olaszország télisport-központjai Első világháborús csatahelyszínek