Lorenzini-ampullák
A Lorenzini-ampullák olyan érzékszervek, melyek segítségével egyes halak, főleg a cápák és ráják más élőlények által kibocsátott elektromos mezőket érzékelik.

Tudnivalók 
Ezeknek az érzékszerveknek azért „Lorenzini ampullák” a nevük, mert 1678-ban Stefano Lorenzini olasz orvos és ichthyológus írta le először.

Ezek az ampullák főleg a porcos halakra (cápák, ráják és tömörfejűek) jellemzők, azonban más halcsoportoknál is előfordulhatnak, mint például a kígyófejű halnál és a valódi tokféléknél. A tüdőshalaknál is észrevették ezeket az érzékszerveket. A sugarasúszójú halak csoporttól függően kisebb-nagyobb mértékben kifejlesztették a saját ampulláikat.

A Lorenzini ampulla egy zselatinos, kocsonyás anyaggal teli csatornából áll, melynek egyik vége a bőr felszínén egy kis póruson nyílik a szabadba, míg a másik vége egy kis zselatinos halmazba fut bele. Az ampulla legnagyobb része a bőr alatt van. Mindegyik ilyen halmaz több bőrfelszínnel is összeköttetésben áll. A jobb és bal oldali testrészeken egyforma az ampullák száma. A csatornák hossza példánytól függően változó, azonban mindegyik fajnak megvan a saját „ampulla térképe”, azaz a fajon belül mindegyik egyednél ugyanott helyezkednek el ezek az érzékszervek. A bőr felszínén ezek a különleges pórusok, sötét pontozásnak néznek ki. Az elektromos mezők érzékelése mellett ezek az ampullák a hőmérsékletet is érzékelik.

Jegyzetek

Fordítás

További információk 
 
 
 

Állatanatómia
Porcos halak
Halak
A Lorenzini-ampullák olyan érzékszervek , melyek segítségével egyes halak , főleg a cápák és ráják más élőlények által kibocsátott elektromos mezőket érzékelik . Tudnivalók Ezeknek az érzékszerveknek azért „ Lorenzini ampullák” a nevük , mertban Stefano Lorenzini olasz orvos és ichthyológus írta le először . Ezek az ampullák főleg a porcos halakra ( cápák , ráják és tömörfejűek ) jellemzők , azonban más halcsoportoknál is előfordulhatnak , mint például a kígyófejű halnál és a valódi tokféléknél . A tüdőshalaknál is észrevették ezeket az érzékszerveket . A sugarasúszójú halak csoporttól függően kisebb-nagyobb mértékben kifejlesztették a saját ampulláikat . A Lorenzini ampulla egy zselatinos , kocsonyás anyaggal teli csatornából áll , melynek egyik vége a bőr felszínén egy kis póruson nyílik a szabadba , míg a másik vége egy kis zselatinos halmazba fut bele . Az ampulla legnagyobb része a bőr alatt van . Mindegyik ilyen halmaz több bőrfelszínnel is összeköttetésben áll . A jobb és bal oldali testrészeken egyforma az ampullák száma . A csatornák hossza példánytól függően változó , azonban mindegyik fajnak megvan a saját „ ampulla térképe” , azaz a fajon belül mindegyik egyednél ugyanott helyezkednek el ezek az érzékszervek . A bőr felszínén ezek a különleges pórusok , sötét pontozásnak néznek ki . Az elektromos mezők érzékelése mellett ezek az ampullák a hőmérsékletet is érzékelik . Jegyzetek Fordítás További információk Állatanatómia Porcos halak Halak