Gabonafutrinka
A gabonafutrinka, gabonafutó vagy vetési futrinka (Zabrus tenebrioides) a bogarak rendjébe és futrinkafélék családjába tartozó rovarfaj. Bár manapság kisebb jelentőségű, de egykor a gabonafélék egyik legjelentősebb, érzékeny károkat okozó kártevője. Bár az imágók is táplálkoznak gabonaszemekkel, amivel kárt okozhatnak, a fő kártevő alak a lárva, mely a fiatal gabonanövényt fogyasztja.

Elterjedése
A faj egész Európában és a Közel-Keleten elterjedt.

Magyarországon főleg a sík és kevéssé lejtős búzatermő tájakon gyakori. Csak kötöttebb talajon fordul elő, mivel a homokos, laza talajon a lárva nem képes lakócsövet készíteni.

Megjelenése
Az imágó 12-17 mm hosszúságú, fekete, ritkábban barnásfekete, tompa fényű, zömök testű bogár. Háta kidomborodó, hasa lapított, hasi oldalának színe vöröses. Végtagjai feketésbarnák.

Tojása tejfehér, hosszúkás, 4 mm nagyságú. Lárvája (a „csócsárló”) fejlett állapotban akár 30 mm hosszú, kampodeoid típusú lárva. Teste erősen megnyúlt, lapított, fehéres alapszínű. Fején erősen megnyúlt, ásásra is alkalmas rágók láthatók. A toron három pár láb, az utolsó potrohszelvényen két fartoldalék van. A lárvának négy fejlődési stádiuma van. A báb 14–17 mm, csontszínű, mely szín idővel világosbarnára változik.

Életmódja, szaporodása, kártétele
1 nemzedékes faj, az imágó a talajban telel, május végén, június elején aktivizálódik, éjszakai életmódot folytat. Érési táplálkozása elhúzódó, akár hónapokig is tarthat, ekkor a tejes-, majd viaszérésben lévő gabonaszemeket, később az érett, kipergett gabonát fogyasztja. Erős kalászkártétel esetén a kalászok jégvetés tüneteire emlékeztetnek. Az érési táplálkozás után augusztusban kerül sor a párzásra és tojásrakásra. Ennek alkalmával a nőstény a talajba apró kamrákat készít, melyekbe elhelyezi a tojásait, egyszerre, 10-30 db-ot. Egy nőstény összesen általában 40-100 tojást rak le.

A lárvák nagyjából 2-3 hét múlva kelnek ki, és rögtön szétszélednek. Kezdetben az árvakelésű gabonán táplálkoznak, majd a friss kelésű gabonavetéseken. Fénykerülők, így éjjel aktívak. A táplálkozásuk során a fiatal gabonanövények leveleit a gabonatövek közelében fekvő függőleges üregeikbe húzzák, a leveleket rágcsálják, „csócsárolják”, innen ered a lárva népi elnevezése. A kárkép jellegzetes, a fiatal növények levelinek vége a járatokba behúzva látható, a levelek „kócosak”, csavarodottak, deformáltak. A károsított tövek megbarnulnak és kipusztulnak, így a táblán foltokban pusztul a vetemény. A táplálkozásuk az első fagyokig tart, de valódi nyugalmi állapot nem áll be a lárváknál, így enyhe időjárás esetén a táplálkozást télen is folytatják.

Kártételének legnagyobb a jelentősége monokultúrában termesztett gabonafélék esetében. A gabonaféléken kívül károsíthatja a kukoricát, amennyiben az gabona után került elvetésre, illetve a telepített gyepek füveit.

Védekezés
Legfőbb védekezés a kártevő ellen a vetésváltás. Őszi kalászos után kétszikű kultúra vetése sokat javít a helyzeten. A vetés előtti talajművelés szintén csökkenti a talajban élő lárvák számát. Kémiai védekezés esetén a talajfertőtlenítő szerek használata hatékony védelmet nyújt.

Számos természetes ellensége ismert, a lárvákat az Entomophtora zabrii entomofág gomba fertőzi. Parazitoid fürkészlegyek (Viviana spp.), ragadozó futrinkák tömegesen gyéríthetik a lárvákat. Sok madárfaj (vetési varjú, dankasirály, bíbic stb.), a vakond és a cickány is sok lárvát és imágót elfogyaszt.

Források

Rovarfajok
Futrinkafélék
Növényi kártevők
A gabonafutrinka , gabonafutó vagy vetési futrinka ( Zabrus tenebrioides ) a bogarak rendjébe és futrinkafélék családjába tartozó rovarfaj. Bár manapság kisebb jelentőségű , de egykor a gabonafélék egyik legjelentősebb , érzékeny károkat okozó kártevője . Bár az imágók is táplálkoznak gabonaszemekkel , amivel kárt okozhatnak , a fő kártevő alak a lárva , mely a fiatal gabonanövényt fogyasztja . Elterjedése A faj egész Európában és a Közel-Keleten elterjedt . Magyarországon főleg a sík és kevéssé lejtős búzatermő tájakon gyakori . Csak kötöttebb talajon fordul elő , mivel a homokos , laza talajon a lárva nem képes lakócsövet készíteni . Megjelenése Az imágómm hosszúságú , fekete , ritkábban barnásfekete , tompa fényű , zömök testű bogár . Háta kidomborodó , hasa lapított , hasi oldalának színe vöröses . Végtagjai feketésbarnák . Tojása tejfehér , hosszúkás, mm nagyságú . Lárvája ( a „ csócsárló” ) fejlett állapotban akármm hosszú , kampodeoid típusú lárva . Teste erősen megnyúlt , lapított , fehéres alapszínű . Fején erősen megnyúlt , ásásra is alkalmas rágók láthatók . A toron három pár láb , az utolsó potrohszelvényen két fartoldalék van . A lárvának négy fejlődési stádiuma van . A báb17 mm , csontszínű , mely szín idővel világosbarnára változik . Életmódja , szaporodása , kártétele 1 nemzedékes faj , az imágó a talajban telel , május végén , június elején aktivizálódik , éjszakai életmódot folytat . Érési táplálkozása elhúzódó , akár hónapokig is tarthat , ekkor a tejes- , majd viaszérésben lévő gabonaszemeket , később az érett , kipergett gabonát fogyasztja . Erős kalászkártétel esetén a kalászok jégvetés tüneteire emlékeztetnek . Az érési táplálkozás után augusztusban kerül sor a párzásra és tojásrakásra . Ennek alkalmával a nőstény a talajba apró kamrákat készít , melyekbe elhelyezi a tojásait , egyszerre, db-ot . Egy nőstény összesen általábantojást rak le . A lárvák nagyjábólhét múlva kelnek ki , és rögtön szétszélednek . Kezdetben az árvakelésű gabonán táplálkoznak , majd a friss kelésű gabonavetéseken . Fénykerülők , így éjjel aktívak . A táplálkozásuk során a fiatal gabonanövények leveleit a gabonatövek közelében fekvő függőleges üregeikbe húzzák , a leveleket rágcsálják , „ csócsárolják” , innen ered a lárva népi elnevezése . A kárkép jellegzetes , a fiatal növények levelinek vége a járatokba behúzva látható , a levelek „ kócosak” , csavarodottak , deformáltak . A károsított tövek megbarnulnak és kipusztulnak , így a táblán foltokban pusztul a vetemény . A táplálkozásuk az első fagyokig tart , de valódi nyugalmi állapot nem áll be a lárváknál , így enyhe időjárás esetén a táplálkozást télen is folytatják . Kártételének legnagyobb a jelentősége monokultúrában termesztett gabonafélék esetében . A gabonaféléken kívül károsíthatja a kukoricát , amennyiben az gabona után került elvetésre , illetve a telepített gyepek füveit . Védekezés Legfőbb védekezés a kártevő ellen a vetésváltás . Őszi kalászos után kétszikű kultúra vetése sokat javít a helyzeten . A vetés előtti talajművelés szintén csökkenti a talajban élő lárvák számát . Kémiai védekezés esetén a talajfertőtlenítő szerek használata hatékony védelmet nyújt . Számos természetes ellensége ismert , a lárvákat az Entomophtora zabrii entomofág gomba fertőzi . Parazitoid fürkészlegyek ( Viviana spp. ) , ragadozó futrinkák tömegesen gyéríthetik a lárvákat . Sok madárfaj ( vetési varjú , dankasirály , bíbic stb . ) , a vakond és a cickány is sok lárvát és imágót elfogyaszt . Források Rovarfajok Futrinkafélék Növényi kártevők