Balezino
Balezino () városi jellegű település Oroszországban, Udmurtföldön, a Balezinói járás székhelye.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
Udmurtföld északi részén, Izsevszktől kb. 150 km-re, a Csepca (a Vjatka mellékfolyója) bal partján helyezkedik el. Vasútállomás a Kirov–Perm vasúti fővonalon. A településen keresztül vezet az Izsevszk–Glazov közötti országút. A legközelebbi, kb. 30 km-re fekvő város Glazov.

Története 
A 16–17. században a Vjatka völgyében élő udmurtok tömegesen költöztek át a Csepca középső folyásának és mellékfolyóinak vidékére. Balezino elődje 1586-ban keletkezett és később szerepet játszott Szibéria orosz birtokbavételében. A Vjatkából (a mai Kirov városból) Perm felé vezető régi szibériai út egyik jelentős állomása volt. A 19–20. században igazgatási és gazdasági jelentősége növekedett. 1840-ben egy kisebb szintű közigazgatási egység (voloszty) központja lett. 

A Kotlasz–Vjatka–Perm vasútvonalat II. Miklós orosz cár 1895-ben kiadott rendeletére kezdték építeni. Egyik állomása Balezino lett, ahová 1898-ban érkezett meg az első vonat, 1899 elején pedig a teljes vonalon megindulhatott a forgalom. 

1941 végén az Udmurt ASZSZK állami és pártvezetése elrendelte az Izsevszket Balezinóval összekötő vasútvonal sürgős megépítését. Az építkezésre azonnali hatállyal  embert vezényeltek, köztük 4000 főt lóval, illetve fogattal; később ennél többen dolgoztak a pálya fektetésén. A rendkívüli intézkedéseket a háborús helyzet indokolta. 1943 januárjában a vonal elkészült. A háborús években főként fát szállítottak rajta a hadiüzemeknek és bányafát a donyeci bányáknak. 

1929-ben járási székhely lett, 1939-ben városi jellegű településsé nyilvánították. A szovjet korszakban közlekedési csomóponttá alakult és iparral is rendelkezett.

Népessége 
1959-ben 11 808 lakosa volt.
1970-ben 14 507 lakosa volt.
1979-ben 16 374 lakosa volt.
1989-ben 18 492 lakosa volt.
2002-ben 16 804 lakosa volt, melynek 46,2%-a udmurt, 38,8%-a orosz, 11,1%-a tatár.
2010-ben 16 121 lakosa volt.

Gazdasága 
Balezinóban 1948. decemberben öntödei és fémárugyárat alapítottak. A gyár kezdetben aluminium edények, vödrök készítésével foglalkozott, majd áttért öntöttvas termékek gyártására is. Azóta többször átszervezték, berendezéseit kicserélték, modernizálták, de profilja nem változott. Az ipari szövetkezetből 1949-ben átalakított építőanyaggyár a helyi igényeknek megfelelően működik.

Oktatás 
Középfokú szakoktatási intézményében (kolledzs) a mezőgazdaság számára képeznek szakembereket.

Jegyzetek

Források 

Udmurtföld települései
Balezino ( ) városi jellegű település Oroszországban , Udmurtföldön , a Balezinói járás székhelye . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése Udmurtföld északi részén , Izsevszktől kb.km -re , a Csepca ( a Vjatka mellékfolyója ) bal partján helyezkedik el . Vasútállomás a Kirov–Perm vasúti fővonalon . A településen keresztül vezet az Izsevszk–Glazov közötti országút . A legközelebbi , kb.km -re fekvő város Glazov . Története A17. században a Vjatka völgyében élő udmurtok tömegesen költöztek át a Csepca középső folyásának és mellékfolyóinak vidékére . Balezino elődjeban keletkezett és később szerepet játszott Szibéria orosz birtokbavételében . A Vjatkából ( a mai Kirov városból ) Perm felé vezető régi szibériai út egyik jelentős állomása volt . A20. században igazgatási és gazdasági jelentősége növekedett.ben egy kisebb szintű közigazgatási egység ( voloszty ) központja lett . A Kotlasz–Vjatka–Perm vasútvonalat II. Miklós orosz cárben kiadott rendeletére kezdték építeni . Egyik állomása Balezino lett , ahovában érkezett meg az első vonat, elején pedig a teljes vonalon megindulhatott a forgalom . 1941 végén az Udmurt ASZSZK állami és pártvezetése elrendelte az Izsevszket Balezinóval összekötő vasútvonal sürgős megépítését . Az építkezésre azonnali hatállyal embert vezényeltek , köztükfőt lóval , illetve fogattal ; később ennél többen dolgoztak a pálya fektetésén . A rendkívüli intézkedéseket a háborús helyzet indokolta.janu árjában a vonal elkészült . A háborús években főként fát szállítottak rajta a hadiüzemeknek és bányafát a donyeci bányáknak . 1929-ben járási székhely lett, ben városi jellegű településsé nyilvánították . A szovjet korszakban közlekedési csomóponttá alakult és iparral is rendelkezett . Népessége 1959-ben808 lakosa volt . 1970-ben507 lakosa volt . 1979-ben374 lakosa volt . 1989-ben492 lakosa volt . 2002-ben804 lakosa volt , melynek2%-a udmurt,8%-a orosz,1%-a tatár . 2010-ben121 lakosa volt . Gazdasága Balezinóban decemberben öntödei és fémárugyárat alapítottak . A gyár kezdetben aluminium edények , vödrök készítésével foglalkozott , majd áttért öntöttvas termékek gyártására is . Azóta többször átszervezték , berendezéseit kicserélték , modernizálták , de profilja nem változott . Az ipari szövetkezetbőlben átalakított építőanyaggyár a helyi igényeknek megfelelően működik . Oktatás Középfokú szakoktatási intézményében ( kolledzs ) a mezőgazdaság számára képeznek szakembereket . Jegyzetek Források Udmurtföld települései