Boričevac
Boričevac falu Horvátországban, Lika-Zengg megyében. Közigazgatásilag Donji Lapachoz tartozik.

Fekvése 
Korenicától légvonalban 35 km-re, közúton 45 km-re délkeletre, községközpontjától légvonalban 6 km-re, közúton 9 km-re délkeletre, Lika keleti részén, a Lapaci-mezőn, a bosnyák határ közelében fekszik.

Története 
Az Una völgye már évezredekkel ezelőtt is a legfontosabb összeköttetés volt a Szávamente és az Adria között. A rómaiak voltak az elsők, akik utat építettek itt, amely amellett hogy hadiút volt a középkorban is nagy kereskedelmi forgalmat bonyolított le. Ez az út egykor a híres Borostyánkő út egy részét is képezte összekötve a Lapaci mezőt egyfelől Knin és Zengg, másfelől Sziszek városaival. Nagyon valószínű, hogy a horvát betelepülés is ezen az útvonalon érkezett. Ezen a tájon a lapaci nemesség családjai telepedtek le, amelyek közül az egyik legjelentősebb a Boričević család volt, akik sokszor szerepelnek a korabeli birtoklevelekben, adóösszeírásokban és kitűntek a 13. században a tatárok elleni harcokban. A tatárjárás utáni újjáépítés során IV. Béla király 1251-ben elrendelte a közeli Ostrovica várának, mint a lapaci nemesség legősibb nemzetségi várának megerősítését. (A vár ma is áll a boszniai Kulen Vakuf felett, Boričevatól 5 km-re.) Ugyanekkor elrendelte, hogy a tehetősebb nemesi családok építsék fel saját váraikat. Ennek megfelelően a Boričević család is felépítette saját várát Boričevacot, amely a 691 méter magas Sekani Vršak északi lejtőjén állt. Ez a hely volt a legalkalmasabb arra, hogy ellenőrzés alatt tartsa a Lapaci mezőre vezető átjárót, amely délkeletről a dombos Visočica, északról és északnyugatról a Lisac tető között tölcsér alakban az ún. Pištalska Dragán halad át összekötve Ostrovicát Boričevaccal. A vár több mint kétszáz évig volt a család birtokainak központja.

1521-ben Ostrovica várának eleste után Boričevac is török kézre került és török náhije székhelye lett. A helyi nemesség már az 1493-as vesztes korbávmezei csata után biztonságosabb vidékekre menekült. Az 1577-es török összeírás szerint Boričevacon 70 lovast és 1100 gyalogost, Ostrovicán 60 lovast és 1150 gyalogost számláltak, akik békeidőben élték a hétköznapi életüket.1576 és 1586 között Lika többi részéhez hasonlóan nem csak muzulmán lakosságot, hanem nagy számú pravoszláv vlachot telepítettek be a Balkán már korábban megszállt területeiről. Miközben Lika legnagyobb része már 1689-ben felszabadult, Boričevac a Felső-Unamentével együtt egészen 1791-ig török uralom alatt maradt. A hároméves osztrák-török háború után 1791. augusztus 4-én megkötötték a szvistovi békét, amellyel a határ az Una folyóhoz került. A muzulmán lakosság Boszniába távozott és helyükre a Bruvno és a Zrmanja közötti területről a környező falvakba újabb pravoszláv vallású lakosság érkezett, Boričevacra, Lapacra és Oraovacra viszont főként Lovinac térségéből érkezett katolikus bunyevácok jöttek. Így Boričevac a Likai Unamente legnagyobb horvát települése lett. 1807-ben felépült a Kisboldogasszony tiszteletére szentelt katolikus templom, plébániáját 1801-ben alapították. 1809-ben a török felégette templomával együtt az egész települést, de a helyiek gyorsan mindent újjáépítettek. A település iskoláját 1875-ben alapították.

1857-ben 708, 1910-ben 788 lakosa volt. A trianoni békeszerződést követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1931-ben a járás horvát lakosságának 72 százaléka még Boričevacon élt. A háború előtt mindössze két szerb család élt itt, Marko és Miloš Vukovićé, míg a környéken több faluban is együtt éltek szerbek és horvátok. A boričevaci iskolába is együtt jártak horvát és szerb gyerekek. 1941. augusztus 2-án a szerb partizánok a földig rombolták, miután horvát lakossága az előző éjszaka Kulen Vakufra menekült. Szeptember 6-án Kulen Vakufot is megtámadták, ahol több száz boričevaci horvátot és muzulmánt űztek el és gyilkoltak meg. A túlélők már nem tértek vissza, többségben Belovár környékén telepedtek le. 1991-ben lakosságának 98 százaléka szerb nemzetiségű volt, akik a független Horvátország kikiáltása után Krajinai Szerb Köztársasághoz csatlakoztak. A horvát hadsereg 1995-ben a „Vihar” hadművelet során foglalta vissza, szerb lakossága elmenekült. 1996. szeptember 8-án a falu régi búcsúnapján Kisboldogasszony ünnepén 55 év után először gyűltek össze az elűzött horvátok közül ötszázan. A lerombolt templomnál tartott mise után megalapították a helyi lokálpatrióta egyesületet, amely a templom újjáépítését határozta el. Az újjáépítés 2007-ben kezdődött.2010-ben több évi keresés után megtalálták a régi földkönyvet, így lehetővé vált a tulajdonjogok visszaállítása és az újjáépítés. A falunak 2011-ben mindössze 17 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A Kisboldogasszony tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1807-ben épült a falun kívül, a korábbi, fából épített templom helyén. 1809-ben felgyújtotta a török, az új templom építése 1844-ben fejeződött be. 1941. augusztus 2-án a szerbek ezt is lerombolták. Az újjáépítés 2007-ben kezdődött és lényegében ma is tart. Egyhajós, téglalap alaprajzú, 25 x 10,5 m méretű épület, a hajónál szűkebb félköríves szentéllyel, a szentélytől északkeletre levő sekrestyével és a főhomlokzat feletti harangtoronnyal.

Források 
 Donji Lapac község hivatalos oldala 
 Lika kronológiája 
 Rudolf Horvat: Lika i Krbava 
 Krešimir Matijević: Naseljenje Like 
 A boričevaci plébánia pártoló egyesületének honlapja

Jegyzetek

Lika-Zengg megye települései
Boričevac falu Horvátországban , Lika-Zengg megyében . Közigazgatásilag Donji Lapachoz tartozik . Fekvése Korenicától légvonalbankm-re , közútonkm-re délkeletre , községközpontjától légvonalbankm-re , közútonkm-re délkeletre , Lika keleti részén , a Lapaci-mezőn , a bosnyák határ közelében fekszik . Története Az Una völgye már évezredekkel ezelőtt is a legfontosabb összeköttetés volt a Szávamente és az Adria között . A rómaiak voltak az elsők , akik utat építettek itt , amely amellett hogy hadiút volt a középkorban is nagy kereskedelmi forgalmat bonyolított le . Ez az út egykor a híres Borostyánkő út egy részét is képezte összekötve a Lapaci mezőt egyfelől Knin és Zengg , másfelől Sziszek városaival . Nagyon valószínű , hogy a horvát betelepülés is ezen az útvonalon érkezett . Ezen a tájon a lapaci nemesség családjai telepedtek le , amelyek közül az egyik legjelentősebb a Boričević család volt , akik sokszor szerepelnek a korabeli birtoklevelekben , adóösszeírásokban és kitűntek a században a tatárok elleni harcokban . A tatárjárás utáni újjáépítés során IV . Béla királyben elrendelte a közeli Ostrovica várának , mint a lapaci nemesség legősibb nemzetségi várának megerősítését . ( A vár ma is áll a boszniai Kulen Vakuf felett , Boričevatólkm-re . ) Ugyanekkor elrendelte , hogy a tehetősebb nemesi családok építsék fel saját váraikat . Ennek megfelelően a Boričević család is felépítette saját várát Boričevacot , amely améter magas Sekani Vršak északi lejtőjén állt . Ez a hely volt a legalkalmasabb arra , hogy ellenőrzés alatt tartsa a Lapaci mezőre vezető átjárót , amely délkeletről a dombos Visočica , északról és északnyugatról a Lisac tető között tölcsér alakban az ún . Pištalska Dragán halad át összekötve Ostrovicát Boričevaccal . A vár több mint kétszáz évig volt a család birtokainak központja . 1521-ben Ostrovica várának eleste után Boričevac is török kézre került és török náhije székhelye lett . A helyi nemesség már azas vesztes korbávmezei csata után biztonságosabb vidékekre menekült . Azes török összeírás szerint Boričevaconlovast ésgyalogost , Ostrovicánlovast ésgyalogost számláltak , akik békeidőben élték a hétköznapi életüket.1576 ésközött Lika többi részéhez hasonlóan nem csak muzulmán lakosságot , hanem nagy számú pravoszláv vlachot telepítettek be a Balkán már korábban megszállt területeiről . Miközben Lika legnagyobb része márben felszabadult , Boričevac a Felső-Unamentével együtt egészenig török uralom alatt maradt . A hároméves osztrák-török háború után augusztusén megkötötték a szvistovi békét , amellyel a határ az Una folyóhoz került . A muzulmán lakosság Boszniába távozott és helyükre a Bruvno és a Zrmanja közötti területről a környező falvakba újabb pravoszláv vallású lakosság érkezett , Boričevacra , Lapacra és Oraovacra viszont főként Lovinac térségéből érkezett katolikus bunyevácok jöttek . Így Boričevac a Likai Unamente legnagyobb horvát települése lett.ben felépült a Kisboldogasszony tiszteletére szentelt katolikus templom , plébániájátben alapították.ben a török felégette templomával együtt az egész települést , de a helyiek gyorsan mindent újjáépítettek . A település iskolájátben alapították . 1857-benbenlakosa volt . A trianoni békeszerződést követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.ben a járás horvát lakosságánakszázaléka még Boričevacon élt . A háború előtt mindössze két szerb család élt itt , Marko és Miloš Vukovićé , míg a környéken több faluban is együtt éltek szerbek és horvátok . A boričevaci iskolába is együtt jártak horvát és szerb gyerekek . augusztusán a szerb partizánok a földig rombolták , miután horvát lakossága az előző éjszaka Kulen Vakufra menekült . Szeptemberán Kulen Vakufot is megtámadták , ahol több száz boričevaci horvátot és muzulmánt űztek el és gyilkoltak meg . A túlélők már nem tértek vissza , többségben Belovár környékén telepedtek le.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt , akik a független Horvátország kikiáltása után Krajinai Szerb Köztársasághoz csatlakoztak . A horvát hadseregben a „ Vihar” hadművelet során foglalta vissza , szerb lakossága elmenekült. szeptemberán a falu régi búcsúnapján Kisboldogasszony ünnepénév után először gyűltek össze az elűzött horvátok közül ötszázan . A lerombolt templomnál tartott mise után megalapították a helyi lokálpatrióta egyesületet , amely a templom újjáépítését határozta el . Az újjáépítésben kezdődött.2010-ben több évi keresés után megtalálták a régi földkönyvet , így lehetővé vált a tulajdonjogok visszaállítása és az újjáépítés . A falunakben mindösszelakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Kisboldogasszony tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaben épült a falun kívül , a korábbi , fából épített templom helyén.ben felgyújtotta a török , az új templom építéseben fejeződött be. augusztusán a szerbek ezt is lerombolták . Az újjáépítésben kezdődött és lényegében ma is tart . Egyhajós , téglalap alaprajzú,x5 m méretű épület , a hajónál szűkebb félköríves szentéllyel , a szentélytől északkeletre levő sekrestyével és a főhomlokzat feletti harangtoronnyal . Források Donji Lapac község hivatalos oldala Lika kronológiája Rudolf Horvat : Lika i Krbava Krešimir Matijević : Naseljenje Like A boričevaci plébánia pártoló egyesületének honlapja Jegyzetek Lika-Zengg megye települései