Varsói gettó
A varsói gettó (; ) volt a legnagyobb náci koncentrációs tábor a második világháború alatt. A lengyel fővárosban, Varsóban alakították ki 1940. október és november 16-a között, a Lengyel Főkormányzóság területén, ahol több mint 400 000 zsidót helyeztek el egy 3,4 km²-es területen. A gettóból legkevesebb 254 000 zsidót deportáltak a treblinkai megsemmisítő táborba 1942 nyarán, két hónap alatt.

A gettó zsidó halálos áldozatainak száma a megsemmisítő táborokba történő deportálásuk, a varsói gettófelkelés, majd a gettó teljes lerombolása következtében becsléses szerint legkevesebb 300 000 fő volt.

Létrehozása 
A varsói gettót körülzáró falak emelését 1940. április 1-jén kezdték meg.
A gettót hivatalosan a német főkormányzó, Hans Frank 1940. október 6-án hozta létre Varsó, döntően lengyel zsidók által lakott részén. Frank főkormányzó elrendelte a varsói és a varsó környéki zsidók összegyűjtését, majd azok beterelését a gettóba. Ekkor a gettó népessége nagyjából 400 000 főre volt tehető, Varsó lakosságának közel 30%-a, habár mindössze a város területének 2,4%-át tette ki a gettó.

A németek 1940. november 16-án elzárták a gettót a külvilágtól. A falak körülbelül 3 méter magasak voltak, tetejükön szögesdrót volt elhelyezve. A szökni próbálókat azonnal lelőtték. A gettó határai az elkövetkező években többször változtak.

A gettót a Chłodna utca osztotta két részre. Az utca Varsó egyik fontos kelet-nyugati irányú közlekedési útvonalaként nem vált a gettó részévé, attól elzártak. Az utca déli oldalán volt a "Kis-gettó", míg az utca északi oldalán a "Nagy-gettó". E két különálló részt a Żelazna utca kötötte össze, amelyen egy sorompóval ellátott kereszteződés épült a Chłodna utcai kereszteződésénél. 1942 januárjában a kaput bezárták, és helyét egy gyalogoshíd vette át, amely a háború után a holokauszt egyik szimbólumává vált.
Az első parancsnoka a gettónak annak megszervezője, SA-Standartenführer Waldemar Schön volt. Ő 1941-ben Hienz Auersawldnak adta át posztját.

A gettó közigazgatása 
Mint minden lengyelországi gettóban, a németek az adminisztrációs feladatokat egy úgynevezett "Judenrat"-ra vagyis zsidó közgyűlésre bízták, amit az "Ältester", vagyis a legidősebb vezetett. Varsóban a feladatot Adam Czerniaków látta el, aki a nácikkal való együttműködés politikáját folytatta, a lázadás helyett. Adam Czerniaków szívszaggató tapasztalatait naplójában jegyezte fel. 1942 júliusában ráeszmélt tragikus szerepére, és öngyilkosságot követett el.

Habár a személye kevésbé hírhedt maradt, mint Mordechai Chaim Rumkowski, a łódzi gettó "Ältester"-re.  A zsidó együttműködést a zsidó gettó őrség segítette.

Körülmények

A következő másfél évben újabb lengyel zsidók ezreit és számos romát hurcoltak be a gettóba, a környező városokból vagy vidékről, miközben a betegségek és járványok folyamatosan szinten tartották a gettó népesség számát. Az átlagos élelmiszer adatokat 1941-ben a varsói zsidók számára 184 kalóriában állapították meg, szemben a lengyelek 699 kalóriás, és a németek 2 613 kalóriás adagjával.

A munkanélküliség is egy jelentős probléma volt a gettóban. Illegális műhelyek kézműves termékeket állítottak elő, melyeket illegálisan eladtak a külvilágnak, cserébe élelmiszert és más alaptermékeket csempésztek be, gyakran gyerekek. Négy és nyolc év közötti zsidó gyerekek százai mentek át a fal másik oldalára, hogy élelmiszert csempésszenek be a gettóba, melyek néha nagyobb súlyúak voltak mint ők maguk. A csempészet volt az egyetlen lehetőség a gettó élelmiszerrel való ellátására.

Jegyzetek

Források

További információk

Kapcsolódó szócikkek 

Varsó
Holokauszt
A varsói gettó ( ; ) volt a legnagyobb náci koncentrációs tábor a második világháború alatt . A lengyel fővárosban , Varsóban alakították ki október és novembera között , a Lengyel Főkormányzóság területén , ahol több mint000 zsidót helyeztek el egy4 km²-es területen . A gettóból legkevesebb000 zsidót deportáltak a treblinkai megsemmisítő táborbanyarán , két hónap alatt . A gettó zsidó halálos áldozatainak száma a megsemmisítő táborokba történő deportálásuk , a varsói gettófelkelés , majd a gettó teljes lerombolása következtében becsléses szerint legkevesebb000 fő volt . Létrehozása A varsói gettót körülzáró falak emelését áprilisjén kezdték meg . A gettót hivatalosan a német főkormányzó , Hans Frank októberán hozta létre Varsó , döntően lengyel zsidók által lakott részén . Frank főkormányzó elrendelte a varsói és a varsó környéki zsidók összegyűjtését , majd azok beterelését a gettóba . Ekkor a gettó népessége nagyjából000 főre volt tehető , Varsó lakosságának közel-a , habár mindössze a város területének4%-át tette ki a gettó . A németek novemberán elzárták a gettót a külvilágtól . A falak körülbelülméter magasak voltak , tetejükön szögesdrót volt elhelyezve . A szökni próbálókat azonnal lelőtték . A gettó határai az elkövetkező években többször változtak . A gettót a Chłodna utca osztotta két részre . Az utca Varsó egyik fontos kelet-nyugati irányú közlekedési útvonalaként nem vált a gettó részévé , attól elzártak . Az utca déli oldalán volt a " Kis-gettó " , míg az utca északi oldalán a " Nagy-gettó " . E két különálló részt a Żelazna utca kötötte össze , amelyen egy sorompóval ellátott kereszteződés épült a Chłodna utcai kereszteződésénél.januárjában a kaput bezárták , és helyét egy gyalogoshíd vette át , amely a háború után a holokauszt egyik szimbólumává vált . Az első parancsnoka a gettónak annak megszervezője , SA-Standartenführer Waldemar Schön volt . Őben Hienz Auersawldnak adta át posztját . A gettó közigazgatása Mint minden lengyelországi gettóban , a németek az adminisztrációs feladatokat egy úgynevezett "Judenrat"-ra vagyis zsidó közgyűlésre bízták , amit az " Ältester " , vagyis a legidősebb vezetett . Varsóban a feladatot Adam Czerniaków látta el , aki a nácikkal való együttműködés politikáját folytatta , a lázadás helyett . Adam Czerniaków szívszaggató tapasztalatait naplójában jegyezte fel.júliusában ráeszmélt tragikus szerepére , és öngyilkosságot követett el . Habár a személye kevésbé hírhedt maradt , mint Mordechai Chaim Rumkowski , a łódzi gettó " Ältester"-re . A zsidó együttműködést a zsidó gettó őrség segítette . Körülmények A következő másfél évben újabb lengyel zsidók ezreit és számos romát hurcoltak be a gettóba , a környező városokból vagy vidékről , miközben a betegségek és járványok folyamatosan szinten tartották a gettó népesség számát . Az átlagos élelmiszer adatokatben a varsói zsidók számárakalóriában állapították meg , szemben a lengyelekkalóriás , és a németek613 kalóriás adagjával . A munkanélküliség is egy jelentős probléma volt a gettóban . Illegális műhelyek kézműves termékeket állítottak elő , melyeket illegálisan eladtak a külvilágnak , cserébe élelmiszert és más alaptermékeket csempésztek be , gyakran gyerekek . Négy és nyolc év közötti zsidó gyerekek százai mentek át a fal másik oldalára , hogy élelmiszert csempésszenek be a gettóba , melyek néha nagyobb súlyúak voltak mint ők maguk . A csempészet volt az egyetlen lehetőség a gettó élelmiszerrel való ellátására . Jegyzetek Források További információk Kapcsolódó szócikkek Varsó Holokauszt