Geszaku
A Geszaku (戯作) a japán irodalom egyik alternatív stílusa, műfaja, iskolája. A Geszaku kifejezés már régóta létezett Kínában, és ennek hatására Japánban is az Edo-kor óta használják.
Modern értelemben, minden játékos, gúnyos, vicces, szórakozott művet geszakunak lehet nevezni. Az addigi írókkal ellentétben, a geszaku írók nem törekedtek a szépségre és a tökéletes formára írásaikban, hanem inkább a népszerűségre. A Geszaku írók függetlenek voltak, és a könyveladásaikból éltek. Minél szélesebb olvasóközönségnek szánták műveiket, és ha népszerűvé váltak, minél több folytatást adtak ki hozzájuk. Az egyik legnépszerűbb geszaku mű a Dzsippensa Ikku által írt Tókaidócsú Hizakurige, ami két gondtalan férfi utazásairól és kalandjairól szólt.

A késő Edo-korban, azokat a japán írókat, akik játékos, vicces, és cinikus stílusban írtak, geszakunak kezdték nevezni.

Fajtái 
 Sarehon (洒落本) 
 Kokkeibon (滑稽本) 
 Dangihon (談義本)
 Nindzsóbon (人情本)
 Jomihon (読本) 
 Kuszazósi (草双紙)
 Kibjósi (黄表紙)

Az Edo-kori Geszaku 

Többek között Ogjú Szorai hatására, az akkori beszélt nyelven alapuló kínai irodalom bemutatkozása, továbbá kutatásoknak köszönhetően elkezdtek tokuhonokat írni. Az Edo-kori Hiraga Gennait a Geszaku írók atyjának tartják. A korai Geszaku írók nagy része harcos osztályból származott, mint Óta Nanpo. A 18. század közepétől a sarehonok és a kuszazóshik között is a kibjósik virágoztak (egy japán képeskönyv műfaj, sárga borító).

Azonban, a Kanszai Reformok az addig írt Genszakukra árnyékot vetettek, és helyette többek között  a köznépből Sikitei Szanba Geszaku író jelent meg, és a tokuhon és nindzsóbon nagy eladásokat produkált. Később a Tenpó Reforomok által a nindzsóbonok hanyatlásnak indultak, és ennek az űrnek a betöltésére megnövelték a kiadványok számát.

Fordítás
A Geszaku ( 戯作 ) a japán irodalom egyik alternatív stílusa , műfaja , iskolája . A Geszaku kifejezés már régóta létezett Kínában , és ennek hatására Japánban is az Edo-kor óta használják . Modern értelemben , minden játékos , gúnyos , vicces , szórakozott művet geszakunak lehet nevezni . Az addigi írókkal ellentétben , a geszaku írók nem törekedtek a szépségre és a tökéletes formára írásaikban , hanem inkább a népszerűségre . A Geszaku írók függetlenek voltak , és a könyveladásaikból éltek . Minél szélesebb olvasóközönségnek szánták műveiket , és ha népszerűvé váltak , minél több folytatást adtak ki hozzájuk . Az egyik legnépszerűbb geszaku mű a Dzsippensa Ikku által írt Tókaidócsú Hizakurige , ami két gondtalan férfi utazásairól és kalandjairól szólt . A késő Edo-korban , azokat a japán írókat , akik játékos , vicces , és cinikus stílusban írtak , geszakunak kezdték nevezni . Fajtái Sarehon ( 洒落本 ) Kokkeibon ( 滑稽本 ) Dangihon ( 談義本 ) Nindzsóbon ( 人情本 ) Jomihon ( 読本 ) Kuszazósi ( 草双紙 ) Kibjósi ( 黄表紙 ) Az Edo-kori Geszaku Többek között Ogjú Szorai hatására , az akkori beszélt nyelven alapuló kínai irodalom bemutatkozása , továbbá kutatásoknak köszönhetően elkezdtek tokuhonokat írni . Az Edo-kori Hiraga Gennait a Geszaku írók atyjának tartják . A korai Geszaku írók nagy része harcos osztályból származott , mint Óta Nanpo . A század közepétől a sarehonok és a kuszazóshik között is a kibjósik virágoztak ( egy japán képeskönyv műfaj , sárga borító ) . Azonban , a Kanszai Reformok az addig írt Genszakukra árnyékot vetettek , és helyette többek között a köznépből Sikitei Szanba Geszaku író jelent meg , és a tokuhon és nindzsóbon nagy eladásokat produkált . Később a Tenpó Reforomok által a nindzsóbonok hanyatlásnak indultak , és ennek az űrnek a betöltésére megnövelték a kiadványok számát . Fordítás