Olib (település)
Olib () falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Zárához tartozik.

Fekvése 
Zárától légvonalban 45 km-re északnyugatra, Pagtól légvonalban 23 km-re nyugatra, Mali Lošinjtól 30 km-re délkeletre az azonos nevű sziget nyugati, a szomszédos Silba-szigetre néző öblében fekszik ott, ahol a sziget legszűkebb. A sziget nyugati oldalán található a legnagyobb öböl és kikötő Olib, míg a keleti oldalon található Slatinica kikötője és az öbölben a sziget legszebb homokos strandja. A sziget a legalacsonyabb a Zárához tartozó szigetek közül, legmagasabb pontja a Kalac mindössze 74 méterrel emelkedik a tengerszint fölé. Olibot kompjárat köti össze községközpontjával Zára városával. Elsősorban a csendes nyugalmat kedvelőknek ajánlott a pihenésre. A sportok közül a horgászat, a búvárkodás, a szörfözés és a kerékpározás űzhető. A kerékpározást kedvelők a szigetet teljesen körbejárhatják. Olib régen nem volt egységes település, hanem a szigeten több kis telep alakult ki, amelyek a századok során egyesültek.

Története 
Olib szigetét már az ókori görög utazó Sztrabón is említi „Aloip” néven. Ez eredetileg erődített település volt, amely a „Gradina” nevű magaslaton állt. Maga a gradina név is arra utal, hogy itt már az ókorban az illírek egyik törzsének a liburnoknak megerősített településük volt. A sziget liburnok általi lakottságáról ezen kívül más földrajzi nevek is mesélnek. Ilyenek a „Gradina Petrova”, „Zagradina”, valamint a halomsírokra utaló „Garkova gomila”, „Sambore gomile” és „Pasje gomile” nevek. Ezek alapján nyilvánvaló, hogy már a liburnok is a szigetnek ezt a legszűkebb részét választották lakhelyül, ahol a mai Olib település is áll. Ennek fő oka a sziget mindkét partjának közelsége, nyugaton Olib, keleten pedig Samotromac kikötője volt. A római uralom idején jött létre délen a kis Arat-félszigeten a Sveta Nikola-öbölnél az új Aloip település. Ezen a területen ma is sok liburn és római cseréptöredéket lehet találni. A települést később Bíborbanszületett Konstantin császár is említi. A közeli Banjve-öbölben egy 1. századi római villagazdaság, egy 4. századi temető és egy, valószínűleg a „Pax Romana” után épített erődítmény maradványai találhatók. A sziget északnyugati oldalán a Mirine nevű helyen 6. századi romokra és pénzérmékre bukkantak. A romok valószínűleg egy villa rusticához tartoztak. Nem kizárható, hogy az ókorban egyidejűleg több település is létezett a szigeten.

A horvátok fokozatosan települtek be a szigetre a 7. század közepe és a 8. század vége között. Erre a latin eredetű földrajzi nevek, illetve néhány horvát elnevezés is utal. A középkor kezdetén az élet jobbára a várakban és a szigeten található néhány szakrális épület környékén zajlott. Ilyen szakrális épület volt a Banjve-öbölben épített Szent Antal apátság, amely egészen a 19. század elejéig működött, a Szent Miklós templom és temető az azonos nevű öbölben, valamint a sziget északi részén a kis Szent János templom. A sziget középső részén Gradina körül évszázadokon át különálló települések voltak. A velencei uralom idején 1409-től a 17. századig a sziget a zárai nemességnek volt bérbe adva. Az akkori plébániatemplomon a Szent Anasztázia (Sveta Stošija) templomon található felirat szerint 1476-ban Vrlika környékéről a török elől menekülők Jur Cetinjan vezette csoportja telepedett le itt. A 16. században a kalózok elleni védelem céljából felépült a „Kaštel”, vagyis Olib védőtornya. A 17. században a velenceiek a zárai Lantana családnak adták el a szigetet, akik később továbbadták azt és az obiliak felszabadulva a jobbágyterhek alól 1900-ban megváltották a szigetet utolsó birtokosaitól a Filipiktől. Alapiskoláját 1864-ben alapították. 1857-ben 1195, 1910-ben 1331 lakosa volt. Az első világháborút követően Olib előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A rossz életkörülmények, a foglalkoztatás hiánya miatt már az I. világháború előtt megkezdődött a lakosság főként Amerikába történő elvándorlása, amely a második világháborút követően is folytatódott és egyre drámaibb méreteket öltött. A lakosság csökkenését a turizmus fejlődése sem tudta megállítani. A szigetnek 2011-ben mindössze 140 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A sziget természeti látványossága a déli részen a Kalac nevű magaslat alatt található "Cukrov dolac" nevű beszakadás, amely a körülvevő lépcsőzetes kőfallal amfiteátrumra hasonlít.
Kitűnő állapotban maradt fenn az Olib kikötő végében a Kaštel torony, a sziget 16. századi, a kalózok ellen épített védőtornya. A torony durván faragott, szabálytalan helyi kőből épült, mészhabarcs kötéssel. A torony kétemeletes, négyzet alaprajzú (7 x 7 méteres), és mintegy 12 méter magas. Felül pártázatos fallal védett terasszal zárul. A torony fala mentén több keskeny nyílás, puskalőrés látható. A torony főbejárata az első emeleten található, és felvonóhíddal, valamint rámpával lehetett megközelíteni. A torony körül a második emelet felett egy sor konzolos párkány fut, amelyek eredetileg egy fa járófelületet hordoztak. Stílusbeli sajátosságai alapján a tornyot a 16. századra keltezik.
A középkori Szent Antal apátság romjai a Banjve-öbölben.
Olib északi részén található a Szent János templom maradványa.
Olib Szent Anasztázia (Sveta Stošija) tiszteletére szentelt régi plébániatemploma 1412-ben épült, 1632-ben meghosszabbították és megújították, ezt a bejárat feletti kereszt és a bevésett évszám igazolja, majd 1868-ban újra megújították. 1892-ig ez volt Olib plébániatemploma. Három oltára van. A mai főoltárt 1868-ban márványból faragták, előtte aranyozott, fából faragott és szobrokkal díszített oltára volt. A templomot temető övezi. Itt található Juraj Cetinjanin plébános 1519-ben faragott glagolita feliratos sírkőlapja.
Az 1872-ben épített plébániaházban őrzik az egyházi és néprajzi gyűjteményt glagolita kódexekkel.
Olib Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt új plébániatemploma 1899-ben épült egy 1560-ból származó és 1769-ben átépített kápolna helyén. A templomnak öt márvány oltára van: a főoltár Mária mennybevétele (Szent Mihály főangyallal, Szent Vince vértanúval és Ferrer Szent Vincéval, a mellékoltárok bal oldalon Szent Simon és Páduai Szent Antal, a jobb oldalon a Szent Család és a Szent Lélek tiszteletére vannak szentelve. A kagyló formájú keresztelőmedence hátterében a falon dombormű látható Keresztelő Szent János és Jézus ábrázolásával. A templom közepén bal oldalon fából faragott fedett szószék található. A templomot 1905-ben szentelte fel az olibi születésű dr. Vinko Pulišić akkori šibeniki püspök, aki 1912-ben egy nagy márvány oltárt adományozott a templomnak. A templomot 1999-ben teljesen megújították. A harangtornyot felirata szerint 1869-ben „segítség nélkül” a hívek maguk építették.
Olib településtől keletre a Smatvorac kikötő felé vezető út mellett áll az 1888-ban épített Szent Rókus templom. Márvány oltárán Szűz Mária, Szent Rókus és Szent Sebestyén ábrázolásai láthatók. Harangtornyában egy harang található, amelyet 1929-ben Vinko Pulišić zárai érsek adományozott. A templomot ugyanő szentelte fel 1922-ben.
A sziget délnyugati részén a Sveti Nikola-öbölben a kikötő mellett található az 1881-ben épített Szent Miklós templom. A régi 17. századi templomból alakították ki a mai templom sekrestyéjét. A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang található. Oltárképei Szent Miklóst, a Havas Boldogasszonyt és Keresztelő Szent Jánost ábrázolják.1917-ben szentelte fel Vinko Pulišić zárai érsek.
A Banjve-öbölben római kori villagazdaság és erőd romjai, valamint egy 4. századi temető láthatók.

Galéria

További információk 
 Olib község hivatalos oldala 
 Zára turisztikai irodájának honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 Olib turistainformációk

Jegyzetek

Fordítás 

Zára megye települései
Olib ( ) falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Zárához tartozik . Fekvése Zárától légvonalbankm-re északnyugatra , Pagtól légvonalbankm-re nyugatra , Mali Lošinjtólkm-re délkeletre az azonos nevű sziget nyugati , a szomszédos Silba-szigetre néző öblében fekszik ott , ahol a sziget legszűkebb . A sziget nyugati oldalán található a legnagyobb öböl és kikötő Olib , míg a keleti oldalon található Slatinica kikötője és az öbölben a sziget legszebb homokos strandja . A sziget a legalacsonyabb a Zárához tartozó szigetek közül , legmagasabb pontja a Kalac mindösszeméterrel emelkedik a tengerszint fölé . Olibot kompjárat köti össze községközpontjával Zára városával . Elsősorban a csendes nyugalmat kedvelőknek ajánlott a pihenésre . A sportok közül a horgászat , a búvárkodás , a szörfözés és a kerékpározás űzhető . A kerékpározást kedvelők a szigetet teljesen körbejárhatják . Olib régen nem volt egységes település , hanem a szigeten több kis telep alakult ki , amelyek a századok során egyesültek . Története Olib szigetét már az ókori görög utazó Sztrabón is említi „ Aloip” néven . Ez eredetileg erődített település volt , amely a „ Gradina” nevű magaslaton állt . Maga a gradina név is arra utal , hogy itt már az ókorban az illírek egyik törzsének a liburnoknak megerősített településük volt . A sziget liburnok általi lakottságáról ezen kívül más földrajzi nevek is mesélnek . Ilyenek a „ Gradina Petrova” , „ Zagradina” , valamint a halomsírokra utaló „ Garkova gomila” , „ Sambore gomile” és „ Pasje gomile” nevek . Ezek alapján nyilvánvaló , hogy már a liburnok is a szigetnek ezt a legszűkebb részét választották lakhelyül , ahol a mai Olib település is áll . Ennek fő oka a sziget mindkét partjának közelsége , nyugaton Olib , keleten pedig Samotromac kikötője volt . A római uralom idején jött létre délen a kis Arat-félszigeten a Sveta Nikola-öbölnél az új Aloip település . Ezen a területen ma is sok liburn és római cseréptöredéket lehet találni . A települést később Bíborbanszületett Konstantin császár is említi . A közeli Banjve-öbölben egy századi római villagazdaság , egy századi temető és egy , valószínűleg a „ Pax Romana” után épített erődítmény maradványai találhatók . A sziget északnyugati oldalán a Mirine nevű helyen századi romokra és pénzérmékre bukkantak . A romok valószínűleg egy villa rusticához tartoztak . Nem kizárható , hogy az ókorban egyidejűleg több település is létezett a szigeten . A horvátok fokozatosan települtek be a szigetre a század közepe és a század vége között . Erre a latin eredetű földrajzi nevek , illetve néhány horvát elnevezés is utal . A középkor kezdetén az élet jobbára a várakban és a szigeten található néhány szakrális épület környékén zajlott . Ilyen szakrális épület volt a Banjve-öbölben épített Szent Antal apátság , amely egészen a század elejéig működött , a Szent Miklós templom és temető az azonos nevű öbölben , valamint a sziget északi részén a kis Szent János templom . A sziget középső részén Gradina körül évszázadokon át különálló települések voltak . A velencei uralom idejéntől a századig a sziget a zárai nemességnek volt bérbe adva . Az akkori plébániatemplomon a Szent Anasztázia ( Sveta Stošija ) templomon található felirat szerintban Vrlika környékéről a török elől menekülők Jur Cetinjan vezette csoportja telepedett le itt . A században a kalózok elleni védelem céljából felépült a „ Kaštel” , vagyis Olib védőtornya . A században a velenceiek a zárai Lantana családnak adták el a szigetet , akik később továbbadták azt és az obiliak felszabadulva a jobbágyterhek alólban megváltották a szigetet utolsó birtokosaitól a Filipiktől . Alapiskolájátben alapították.benbenlakosa volt . Az első világháborút követően Olib előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A rossz életkörülmények , a foglalkoztatás hiánya miatt már az I. világháború előtt megkezdődött a lakosság főként Amerikába történő elvándorlása , amely a második világháborút követően is folytatódott és egyre drámaibb méreteket öltött . A lakosság csökkenését a turizmus fejlődése sem tudta megállítani . A szigetnekben mindösszelakosa volt . Lakosság Nevezetességei A sziget természeti látványossága a déli részen a Kalac nevű magaslat alatt található " Cukrov dolac " nevű beszakadás , amely a körülvevő lépcsőzetes kőfallal amfiteátrumra hasonlít . Kitűnő állapotban maradt fenn az Olib kikötő végében a Kaštel torony , a sziget századi , a kalózok ellen épített védőtornya . A torony durván faragott , szabálytalan helyi kőből épült , mészhabarcs kötéssel . A torony kétemeletes , négyzet alaprajzúxméteres ) , és mintegyméter magas . Felül pártázatos fallal védett terasszal zárul . A torony fala mentén több keskeny nyílás , puskalőrés látható . A torony főbejárata az első emeleten található , és felvonóhíddal , valamint rámpával lehetett megközelíteni . A torony körül a második emelet felett egy sor konzolos párkány fut , amelyek eredetileg egy fa járófelületet hordoztak . Stílusbeli sajátosságai alapján a tornyot a századra keltezik . A középkori Szent Antal apátság romjai a Banjve-öbölben . Olib északi részén található a Szent János templom maradványa . Olib Szent Anasztázia ( Sveta Stošija ) tiszteletére szentelt régi plébániatemplomaben épült,ben meghosszabbították és megújították , ezt a bejárat feletti kereszt és a bevésett évszám igazolja , majdban újra megújították.ig ez volt Olib plébániatemploma . Három oltára van . A mai főoltártban márványból faragták , előtte aranyozott , fából faragott és szobrokkal díszített oltára volt . A templomot temető övezi . Itt található Juraj Cetinjanin plébánosben faragott glagolita feliratos sírkőlapja . Azben épített plébániaházban őrzik az egyházi és néprajzi gyűjteményt glagolita kódexekkel . Olib Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt új plébániatemplomaben épült egyból származó ésben átépített kápolna helyén . A templomnak öt márvány oltára van : a főoltár Mária mennybevétele ( Szent Mihály főangyallal , Szent Vince vértanúval és Ferrer Szent Vincéval , a mellékoltárok bal oldalon Szent Simon és Páduai Szent Antal , a jobb oldalon a Szent Család és a Szent Lélek tiszteletére vannak szentelve . A kagyló formájú keresztelőmedence hátterében a falon dombormű látható Keresztelő Szent János és Jézus ábrázolásával . A templom közepén bal oldalon fából faragott fedett szószék található . A templomotben szentelte fel az olibi születésű dr. Vinko Pulišić akkori šibeniki püspök , akiben egy nagy márvány oltárt adományozott a templomnak . A templomotben teljesen megújították . A harangtornyot felirata szerintben „ segítség nélkül” a hívek maguk építették . Olib településtől keletre a Smatvorac kikötő felé vezető út mellett áll azban épített Szent Rókus templom . Márvány oltárán Szűz Mária , Szent Rókus és Szent Sebestyén ábrázolásai láthatók . Harangtornyában egy harang található , amelyetben Vinko Pulišić zárai érsek adományozott . A templomot ugyanő szentelte felben . A sziget délnyugati részén a Sveti Nikola-öbölben a kikötő mellett található azben épített Szent Miklós templom . A régi századi templomból alakították ki a mai templom sekrestyéjét . A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang található . Oltárképei Szent Miklóst , a Havas Boldogasszonyt és Keresztelő Szent Jánost ábrázolják. 1917-ben szentelte fel Vinko Pulišić zárai érsek . A Banjve-öbölben római kori villagazdaság és erőd romjai , valamint egy századi temető láthatók . Galéria További információk Olib község hivatalos oldala Zára turisztikai irodájának honlapja A zárai érsekség honlapja Olib turistainformációk Jegyzetek Fordítás Zára megye települései