Hszien-feng kínai császár
Hszien Feng  kínai császár 1850-től haláláig. Uralkodása alatt a tajping-felkelés és az európai hatalmak agressziója sújtotta Kínát.

Hszien Feng Tao Kuang császár fiaként született, és édesapja halála után lépett a trónra. Néhány hónappal császárrá koronázása után kitört a tajping-felkelés a dél-kínai Huanghszi és Kuangtung tartományban. A császár mandzsu seregei tehetetlennek bizonyultak a felkelőkkel szemben, akik tovább nyomultak észak felé a Jangce folyó völgyéig. 1853-ban bevették Nanking városát, és 1854–1855-ben sikertelenül megpróbálták elfoglalni Pekinget is. A felkelés leverése közben a császárnak rá kellett döbbennie, hogy a mandzsuk katonai ereje gyöngülőben van, és egyre inkább azokra a katonai önkéntes csapatokra hagyatkozott, amelyeket Cseng Kou-fan és más tehetséges kínai vezetők délen toboroztak. Amíg a kormány a déli lázadókkal hadakozott, az 1852–1858-as nien-felkelés káoszba döntötte Kína északi részét.

A másik nagy veszélyt Nagy-Britannia, Franciaország és más nyugati hatalmak jelentették, amelyek megpróbálták rákényszeríteni Kínát az 1842-es nankingi egyezményben foglaltak kiterjesztésére a kereskedők javára. A császár nem volt hajlandó közvetlen tárgyalásokat folytatni az európai követekkel, mire 1857-ben a francia és brit seregek elfoglalták Kantont, és 1858-ban kikényszerítették Kínától a tiencsini egyezmények megkötését. Hszien Feng megtagadta az egyezmények ratifkálását, emiatt a brit–francia csapatok Peking ellen vonultak. A császár nem hitte el, hogy a szövetségesek bevehetik a fővárost, és amikor ez az év októberében mégis bekövetkezett, Hszien Feng menekülésre kényszerült. Jehol városában maradt, amíg miniszterei aláírták a pekingi egyezményt, amelyben Kína elfogadta az 1858-as szerződéseket. A császár szégyenében akkor sem tért vissza Pekingbe, amikor az európai csapatok kinvonultak onnan. Hamarosan 30 éves korában el is hunyt. A trónon fia, Tung Cse követte.

Jegyzetek

Források

Lásd még 
 A Csing-dinasztia családfája

Kínai császárok
Csing-dinasztia
1831-ben született személyek
1861-ben elhunyt személyek
Hszien Feng kínai császártől haláláig . Uralkodása alatt a tajping-felkelés és az európai hatalmak agressziója sújtotta Kínát . Hszien Feng Tao Kuang császár fiaként született , és édesapja halála után lépett a trónra . Néhány hónappal császárrá koronázása után kitört a tajping-felkelés a dél-kínai Huanghszi és Kuangtung tartományban . A császár mandzsu seregei tehetetlennek bizonyultak a felkelőkkel szemben , akik tovább nyomultak észak felé a Jangce folyó völgyéig.ban bevették Nanking városát , és1855-ben sikertelenül megpróbálták elfoglalni Pekinget is . A felkelés leverése közben a császárnak rá kellett döbbennie , hogy a mandzsuk katonai ereje gyöngülőben van , és egyre inkább azokra a katonai önkéntes csapatokra hagyatkozott , amelyeket Cseng Kou-fan és más tehetséges kínai vezetők délen toboroztak . Amíg a kormány a déli lázadókkal hadakozott , az1858-as nien-felkelés káoszba döntötte Kína északi részét . A másik nagy veszélyt Nagy-Britannia , Franciaország és más nyugati hatalmak jelentették , amelyek megpróbálták rákényszeríteni Kínát azes nankingi egyezményben foglaltak kiterjesztésére a kereskedők javára . A császár nem volt hajlandó közvetlen tárgyalásokat folytatni az európai követekkel , mireben a francia és brit seregek elfoglalták Kantont , ésban kikényszerítették Kínától a tiencsini egyezmények megkötését . Hszien Feng megtagadta az egyezmények ratifkálását , emiatt a brit–francia csapatok Peking ellen vonultak . A császár nem hitte el , hogy a szövetségesek bevehetik a fővárost , és amikor ez az év októberében mégis bekövetkezett , Hszien Feng menekülésre kényszerült . Jehol városában maradt , amíg miniszterei aláírták a pekingi egyezményt , amelyben Kína elfogadta azas szerződéseket . A császár szégyenében akkor sem tért vissza Pekingbe , amikor az európai csapatok kinvonultak onnan . Hamarosanéves korában el is hunyt . A trónon fia , Tung Cse követte . Jegyzetek Források Lásd még A Csing-dinasztia családfája Kínai császárok Csing-dinasztia 1831-ben született személyek 1861-ben elhunyt személyek