Miranje
Miranje falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 31, közúton 45 km-re délkeletre, községközpontjától légvonalban 4, közúton 8 km-re délre Dalmácia északi részén, Ravni kotar síkságán, a Zágráb-Split autópálya mellett, a benkovaci kijárat közelében fekszik.

Története
Pravoszláv temploma közelében római villagazdaság bizonyítékai, cseréptöredékek, falak, pénzérmék kerültek elő ezért feltételezik, hogy itt már a legősibb időkben is szent hely volt. Az eredeti római katolikus templomot a 12. vagy a 13. században Miranje első lakói építették. (A falu eredeti neve nem ismert.) Területe a 15. századtól velencei uralom alá került. A török veszély közeledtére a templom elé erődszerű harangtornyot építettek. 1527-ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török. Lakosságát elűzték és a templom erődszerű tornya valószínűleg a török határvédelmi rendszer része lett. A török uralom 1683-ig tartott, amikor hosszú felszabadító harcok után a megszállókat elűzték. Ezzel párhuzamosan új népesség költözött be az üresen hagyott területre, mely pravoszláv (tulajdonképpen szerb) volt, akiket a korabeli velencei források vlachoknak, illetve morlakoknak neveznek. A beköltöző új lakosság a templomot pravoszláv templommá építette át és Szent Mihály arkangyal tiszteletére szentelte fel. 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 115, 1910-ben 176 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának több mint 98 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991 szeptemberében lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került. 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakossága elmenekült, de később sokan visszatértek. A településnek 2011-ben 303 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Mihály arkangyal arkangyal tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma eredetileg a 12. vagy a 13. században épült. E tájegységre jellemző jellegzetes egyhajós dongaboltozatú épület félköríves apszissal. A két keresztirányú ívvel megerősített boltozat közvetlenül a falakon nyugszik a hajót három részre osztva. A torony érdekessége, hogy szélesebb mint maga a mögötte levő hajó. Az eredeti templom román stílusú, de az ablakok és az ajtók később készültek. A délnyugati homlokzaton egy befalazott portál található lunettáján apró, furcsa, gótbetűs olasz és latin nyelvű felirattal. A felirat egy 1497-es építés tényét rögzíti, valószínűleg a homlokzat előtt álló harangtorony építését. Ez az időszak a 15. század vége a török terjeszkedés időszaka, amely megmagyarázza a torony erődszerű formáját. A templom eredeti titulusa nem ismert. A templom körül temető található, melyben fennmaradtak a régi, eltérő stílusú sírjelek is.

Jegyzetek

Források
 Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A miranjei pravoszláv templom képes ismertetője 

Zára megye települései
Miranje falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re délre Dalmácia északi részén , Ravni kotar síkságán , a Zágráb-Split autópálya mellett , a benkovaci kijárat közelében fekszik . Története Pravoszláv temploma közelében római villagazdaság bizonyítékai , cseréptöredékek , falak , pénzérmék kerültek elő ezért feltételezik , hogy itt már a legősibb időkben is szent hely volt . Az eredeti római katolikus templomot a vagy a században Miranje első lakói építették . ( A falu eredeti neve nem ismert . ) Területe a századtól velencei uralom alá került . A török veszély közeledtére a templom elé erődszerű harangtornyot építettek.ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török . Lakosságát elűzték és a templom erődszerű tornya valószínűleg a török határvédelmi rendszer része lett . A török uralomig tartott , amikor hosszú felszabadító harcok után a megszállókat elűzték . Ezzel párhuzamosan új népesség költözött be az üresen hagyott területre , mely pravoszláv ( tulajdonképpen szerb ) volt , akiket a korabeli velencei források vlachoknak , illetve morlakoknak neveznek . A beköltöző új lakosság a templomot pravoszláv templommá építette át és Szent Mihály arkangyal tiszteletére szentelte fel.ig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságának több mintszázaléka szerb nemzetiségű volt.szeptember ében lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került.augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakossága elmenekült , de később sokan visszatértek . A településnekbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Mihály arkangyal arkangyal tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma eredetileg a vagy a században épült . E tájegységre jellemző jellegzetes egyhajós dongaboltozatú épület félköríves apszissal . A két keresztirányú ívvel megerősített boltozat közvetlenül a falakon nyugszik a hajót három részre osztva . A torony érdekessége , hogy szélesebb mint maga a mögötte levő hajó . Az eredeti templom román stílusú , de az ablakok és az ajtók később készültek . A délnyugati homlokzaton egy befalazott portál található lunettáján apró , furcsa , gótbetűs olasz és latin nyelvű felirattal . A felirat egyes építés tényét rögzíti , valószínűleg a homlokzat előtt álló harangtorony építését . Ez az időszak a század vége a török terjeszkedés időszaka , amely megmagyarázza a torony erődszerű formáját . A templom eredeti titulusa nem ismert . A templom körül temető található , melyben fennmaradtak a régi , eltérő stílusú sírjelek is . Jegyzetek Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A miranjei pravoszláv templom képes ismertetője Zára megye települései