Donji Karin
Donji Karin falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 31, közúton 39 km-re keletre, községközpontjától légvonalban11, közúton 15 km-re északra, Dalmácia északi részén, Ravni kotari területén, a Karini-tenger déli partján fekszik.

Története
Karin területén már a rómaiak előtt az ókorban erődített település állt. A vár maradványai Benkovac felől Karin felé haladva Popovići felé kanyarodva egy magaslaton találhatók. A romokhoz egy meredek ösvény vezet fel. A várat még az illírek építették, erről tanúskodnak az itt talált cseréptöredékek és egy Latra istennek szentelt templom feltárt részei. A rómaiak idejében Karint Coriniumnak nevezték és amfiteátrumot is építettek ide. A horvátok letelepedése után a horvát Karinjan nemzetség központja lett (erről egy oltárelőépítmény felirata tanúskodik). Ezután a hagyomány szerint Dmitar Zvonimir horvát király nászajándékként Klaudija nevű lányával aki Voniha Lapčanin felesége lett, a Lapčan nemzetségnek adta. A várat a 10. században a híres bizánci császár Bíborbanszületett Konstantin is megemlíti. Karin a középkorban a Gusić nemzetséghez tartozó Kurjaković és Karlović családok uralma alatt állt. Határában a 15. században egy korábbi bencés kolostor helyén a ferencesek építettek kolostort. A török 1527-ben foglalta el a várat és a települést. A velenceiek a 17. század közepén rövid időre visszafoglalták, de a török uralom egészen 1685-ig tartott. A török által lerombolt kolostort a 18. században építették újjá. A falu ezután 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1880-ban 21, 1910-ben 31 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után újra Jugoszlávia része lett. 1971-ben az Angyalok Királynőjének ünnepén véres összecsapás volt itt a katolikus horvátok, valamint a helyi szerbek és a jugoszláv rendőrség egységei között. Az összetűzésben többen megsebesültek, és egy helyi horvát halálos áldozat is volt. Az eset politikai botrányt kavart és az országot nagy nemzetközi támadások érték, mivel a rendőrség az ünneplő hívőkre támadt. 1991-ben lakosságának 98 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991 szeptemberében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került. A ferences kolostort és templomát előbb megrongálták, majd 1993. február 13-án teljesen lerombolták. Az épületegyüttes újjáépítése az egyik legnagyobb és legköltségesebb projekt volt a délszláv háborút követően. Felszentelése 2006-ban az angyalok királynőjének ünnepén történt. A falunak 2011-ben 174 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Szűz Mária tiszteletére szentelt kolostora a tengerparton egy festői helyen áll. Az épületegyütteshez kanyargós út vezet, mely a Karišnica-patakkal együtt ereszkedik tovább a tengerig. A patak torkolata közvetlenül a kolostor mellett található. A kolostort a 15. században valószínűleg egy korábbi bencés kolostor helyén építették. Építése minden bizonnyal Nikola Lapsanovićnak, Karin akkori urának, az ősi horvát Lapčan nemzetség leszármazottjának idejében kezdődött. A velencei–török háborúk idején lerombolták, de a 18. században újjáépítették. Az eredeti kolostorépület részben földszintes, részben egyemeletes volt, erre az újjáépítés során egy második emeletet húztak. Eredeti gótikus stílusjegyeiről a templom és a harangtorony fennmaradt középkori ablakai tanúskodtak, melyek helyére a 18. században félköríves barokk ablakokat nyitottak. A kolostort és templomát a horvát kulturális örökség részeit 1993. február 13-án a szerbek aláaknázták és felrobbantották. Megsemmisültek a szerzetesek sírjai és a gazdasági épületek is. A délszláv háború után teljesen újjáépítették, és 2006-ban a gyászos karini események 35-dik évfordulóján újra felszentelték. Ma a Szent Megváltó nevét viselő ferences rendtartomány legősibb kolostora, mely gazdag könyvtáráról is nevezetes, ám sajnos a nyilvánosság számára nem látogatható.
Szent Kirika és Julite vértanúk tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma 1537-ben épült. A templom nyugat-keleti tájolású, egyhajós épület kissé meghosszabbított hajóval és félköríves apszissal. Domináns része az 1836-ban épített harangtorony, építésének ideje a homlokzaton olvasható. Belül értékes ikonoztáz található, melyet Danilo Petranović (1864-1944) ikonfestő alkotott. A parókia a templom mellett található.
Kis Szent Teréz tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomát 2002. október 1-jén szentelte fel Ivan Prenđa érsek. A templom egyhajós, a homlokzat bal oldalán álló harangtornyában két harang található. A sekrestye az oltár mögött helyezkedik el. A templomnak márvány szembemiséző oltára is van.
Szent Márk evangélista tiszteletére szentelt középkori temploma egyhajós épület volt félköríves apszissal. Oldalfalaiba a tető jobb megtartása érdekében ívelt tartópilléreket építettek be. Megmaradt az oldalsó bejárat is. Falai helyenként még emeletnyi magasságban állnak. A templom a 12-13. században épülhetett, amikor ez az építési forma elterjedt volt. Körülötte temető található több mint húsz, monumentális síremlékkel.

Jegyzetek

Források
Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU 
A Građevinar folyóirat 2009. évi 6. száma

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége 

Zára megye települései
Donji Karin falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban11 , közútonkm-re északra , Dalmácia északi részén , Ravni kotari területén , a Karini-tenger déli partján fekszik . Története Karin területén már a rómaiak előtt az ókorban erődített település állt . A vár maradványai Benkovac felől Karin felé haladva Popovići felé kanyarodva egy magaslaton találhatók . A romokhoz egy meredek ösvény vezet fel . A várat még az illírek építették , erről tanúskodnak az itt talált cseréptöredékek és egy Latra istennek szentelt templom feltárt részei . A rómaiak idejében Karint Coriniumnak nevezték és amfiteátrumot is építettek ide . A horvátok letelepedése után a horvát Karinjan nemzetség központja lett ( erről egy oltárelőépítmény felirata tanúskodik ) . Ezután a hagyomány szerint Dmitar Zvonimir horvát király nászajándékként Klaudija nevű lányával aki Voniha Lapčanin felesége lett , a Lapčan nemzetségnek adta . A várat a században a híres bizánci császár Bíborbanszületett Konstantin is megemlíti . Karin a középkorban a Gusić nemzetséghez tartozó Kurjaković és Karlović családok uralma alatt állt . Határában a században egy korábbi bencés kolostor helyén a ferencesek építettek kolostort . A törökben foglalta el a várat és a települést . A velenceiek a század közepén rövid időre visszafoglalták , de a török uralom egészenig tartott . A török által lerombolt kolostort a században építették újjá . A falu ezutánig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbanbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után újra Jugoszlávia része lett.ben az Angyalok Királynőjének ünnepén véres összecsapás volt itt a katolikus horvátok , valamint a helyi szerbek és a jugoszláv rendőrség egységei között . Az összetűzésben többen megsebesültek , és egy helyi horvát halálos áldozat is volt . Az eset politikai botrányt kavart és az országot nagy nemzetközi támadások érték , mivel a rendőrség az ünneplő hívőkre támadt.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.szeptember ében szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került . A ferences kolostort és templomát előbb megrongálták , majd februárán teljesen lerombolták . Az épületegyüttes újjáépítése az egyik legnagyobb és legköltségesebb projekt volt a délszláv háborút követően . Felszenteléseban az angyalok királynőjének ünnepén történt . A falunakbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Szűz Mária tiszteletére szentelt kolostora a tengerparton egy festői helyen áll . Az épületegyütteshez kanyargós út vezet , mely a Karišnica-patakkal együtt ereszkedik tovább a tengerig . A patak torkolata közvetlenül a kolostor mellett található . A kolostort a században valószínűleg egy korábbi bencés kolostor helyén építették . Építése minden bizonnyal Nikola Lapsanovićnak , Karin akkori urának , az ősi horvát Lapčan nemzetség leszármazottjának idejében kezdődött . A velencei–török háborúk idején lerombolták , de a században újjáépítették . Az eredeti kolostorépület részben földszintes , részben egyemeletes volt , erre az újjáépítés során egy második emeletet húztak . Eredeti gótikus stílusjegyeiről a templom és a harangtorony fennmaradt középkori ablakai tanúskodtak , melyek helyére a században félköríves barokk ablakokat nyitottak . A kolostort és templomát a horvát kulturális örökség részeit februárán a szerbek aláaknázták és felrobbantották . Megsemmisültek a szerzetesek sírjai és a gazdasági épületek is . A délszláv háború után teljesen újjáépítették , ésban a gyászos karini eseményekdik évfordulóján újra felszentelték . Ma a Szent Megváltó nevét viselő ferences rendtartomány legősibb kolostora , mely gazdag könyvtáráról is nevezetes , ám sajnos a nyilvánosság számára nem látogatható . Szent Kirika és Julite vértanúk tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomaben épült . A templom nyugat-keleti tájolású , egyhajós épület kissé meghosszabbított hajóval és félköríves apszissal . Domináns része azban épített harangtorony , építésének ideje a homlokzaton olvasható . Belül értékes ikonoztáz található , melyet Danilo Petranovićikonfestő alkotott . A parókia a templom mellett található . Kis Szent Teréz tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomát októberjén szentelte fel Ivan Prenđa érsek . A templom egyhajós , a homlokzat bal oldalán álló harangtornyában két harang található . A sekrestye az oltár mögött helyezkedik el . A templomnak márvány szembemiséző oltára is van . Szent Márk evangélista tiszteletére szentelt középkori temploma egyhajós épület volt félköríves apszissal . Oldalfalaiba a tető jobb megtartása érdekében ívelt tartópilléreket építettek be . Megmaradt az oldalsó bejárat is . Falai helyenként még emeletnyi magasságban állnak . A templom a században épülhetett , amikor ez az építési forma elterjedt volt . Körülötte temető található több mint húsz , monumentális síremlékkel . Jegyzetek Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU A Građevinar folyóirat évi száma További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége Zára megye települései