Tonghak-lázadás
A  1894-ben ban kitört parasztlázadás volt, melynek gazdasági-társadalmi elégedetlenség volt az oka a  vallás követői között, és amely később a Japán Birodalom elleni harccá alakult át és közvetve az első kínai–japán háború kiváltó oka lett.

Előzményei

A 19. századi koreai politikai intrikák közepette a parasztok élete egyre nehezebbre fordult, egymást követték az újabb és újabb adók, melyek alól a tehetősebbek a korrupt hivatalnokrendszernek és a kiskapuknak köszönhetően ki tudtak bújni, a röghöz kötött földművesek azonban nem. Az 1850-es években a parasztok növekvő elégedetlensége egy új vallási irányzat, a  (동학, 東學; „keleti tudomány”) felemelkedéséhez vezetett, melynek alapjait  (최제우) fektette le.  a taoizmusból, a buddhizmusból, a koreai hiedelemvilágból merítkezett, és a katolikus vallás is hatással volt rá, bár ezt nem volt hajlandó elismerni. A  ellenezte a nyugati tudományt és befolyást, a korrupció elsöprését és a parasztok életének jobbítását követelte. Gyorsan terjedt, több elszigetelt felkelés is kitört a követői vezetésével, így a kormány komoly veszélyként érzékelte. t 1864-ben kivégezték, mozgalma azonban tovább terjedt a köznép körében, az ezt követő évtizedekben pedig az elégedetlenség egyre csak nőtt. Az adók és a hivatali korrupció mellett óriási terhet jelentett a parasztságnak az, hogy a kitermelt rizs jó része Japánba került, a halászokat pedig nagy károk érték a terjeszkedő, privilégiumokkal rendelkező japán halászhajók miatt.

Lefolyása és következményei
1893-ban  tartománybeli ban (보은) több ezer -követő gyűlt össze, követelték  rehabilitációját (bűneinek eltörlését) és a vallási irányzat üldöztetésének megszüntetését, de a kormányzónak sikerült szétoszlatnia a tömeget. Ezt követően négy mozgalomvezető a királynak próbált petíciót benyújtani, de elküldték őket három napi térdelést követően. Egy évvel később egy  járási igazgató (),  miatt felkelés tört ki a régióban  falusi tanító vezetésével. A járási igazgató közmunkára kényszerítette a lakosokat, majd a fizetségüket maga zsebelte be és jogtalan adókkal sanyargatta az embereket. Az egész tartomány fellázadt, szedett-vetett fegyverekkel harcoltak, lerombolták  közmunkán épített víztározót és elfoglalták a járási hivatalt. Az ellenük küldött katonák egy része átállt a lázadókhoz. Az egész tartományt fellázító, és a tartományi székhelyt is elfoglaló mozgalom követői most már mást is követeltek: igazságos adózást, a japán rizsexport beszüntetését, a  elnyomás megszüntetését, a rabszolgaregiszterek elégetését, a föld igazságos újraosztását, a társadalmi kasztok eltörlését. A király pánikba esett és Kínától kért segítséget, akik katonákat küldtek Koreába, és értesítették Japánt, hogy mindez azzal a szokással összhangban történik, amely szerint Kína megvédi a vazallus államait. Japán úgy döntött, ideje Koreában megváltoztatni a politikai berendezkedést, és 3000-es osztagot küldtek ba, valamint egy tervet prezentáltak a királynak politikai reformok végrehajtásáról. A koreaiak visszautasították a japánokat és kérték a katonák kivonását. Japán figyelmen kívül hagyta Korea kérését.

A japán katonák száma meghaladta a kínaiakét, így könnyedén elfoglalták a  palotát és kényszerítették a királyt, hogy helyezze vissza a korábban eltávolított  nagyherceget a hatalomba. A Koreát eddig hatalma alatt tartó kínai  álruhában tudott csak kimenekülni az országból. 1894. július 25-én az egyik japán hadihajó tüzet nyitott a koreai partoknál horgonyzó kínai hajókra és megkezdődött az első kínai–japán háború. Közben októberben  újabb lázadást szított, a japánok azonban hamar leverték a parasztokat, annak ellenére, hogy több mint -en ragadtak fegyvert a külföldi erők ellen. A háborúban megmutatkozott a japánok stratégiai és technikai fölénye, Kína súlyos és megalázó vereséget szenvedett, területeket veszített (például Tajvan szigetét). A parasztfelkelés nem érhette el a céljait, viszont a segítségével Japán megvetette a lábát a Koreai-félszigeten.

Megjegyzések

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek
 Csoszon történelme

Csoszon történelme
Japán csatái
A ben ban kitört parasztlázadás volt , melynek gazdasági-társadalmi elégedetlenség volt az oka a vallás követői között , és amely később a Japán Birodalom elleni harccá alakult át és közvetve az első kínai–japán háború kiváltó oka lett . Előzményei A századi koreai politikai intrikák közepette a parasztok élete egyre nehezebbre fordult , egymást követték az újabb és újabb adók , melyek alól a tehetősebbek a korrupt hivatalnokrendszernek és a kiskapuknak köszönhetően ki tudtak bújni , a röghöz kötött földművesek azonban nem . Azes években a parasztok növekvő elégedetlensége egy új vallási irányzat , a ( 동학 , 東學 ; „ keleti tudomány” ) felemelkedéséhez vezetett , melynek alapjait ( 최제우 ) fektette le. a taoizmusból , a buddhizmusból , a koreai hiedelemvilágból merítkezett , és a katolikus vallás is hatással volt rá , bár ezt nem volt hajlandó elismerni . A ellenezte a nyugati tudományt és befolyást , a korrupció elsöprését és a parasztok életének jobbítását követelte . Gyorsan terjedt , több elszigetelt felkelés is kitört a követői vezetésével , így a kormány komoly veszélyként érzékelte. tben kivégezték , mozgalma azonban tovább terjedt a köznép körében , az ezt követő évtizedekben pedig az elégedetlenség egyre csak nőtt . Az adók és a hivatali korrupció mellett óriási terhet jelentett a parasztságnak az , hogy a kitermelt rizs jó része Japánba került , a halászokat pedig nagy károk érték a terjeszkedő , privilégiumokkal rendelkező japán halászhajók miatt . Lefolyása és következményei 1893-ban tartománybeli ban ( 보은 ) több ezer -követő gyűlt össze , követelték rehabilitációját ( bűneinek eltörlését ) és a vallási irányzat üldöztetésének megszüntetését , de a kormányzónak sikerült szétoszlatnia a tömeget . Ezt követően négy mozgalomvezető a királynak próbált petíciót benyújtani , de elküldték őket három napi térdelést követően . Egy évvel később egy járási igazgató ( ) , miatt felkelés tört ki a régióban falusi tanító vezetésével . A járási igazgató közmunkára kényszerítette a lakosokat , majd a fizetségüket maga zsebelte be és jogtalan adókkal sanyargatta az embereket . Az egész tartomány fellázadt , szedett-vetett fegyverekkel harcoltak , lerombolták közmunkán épített víztározót és elfoglalták a járási hivatalt . Az ellenük küldött katonák egy része átállt a lázadókhoz . Az egész tartományt fellázító , és a tartományi székhelyt is elfoglaló mozgalom követői most már mást is követeltek : igazságos adózást , a japán rizsexport beszüntetését , a elnyomás megszüntetését , a rabszolgaregiszterek elégetését , a föld igazságos újraosztását , a társadalmi kasztok eltörlését . A király pánikba esett és Kínától kért segítséget , akik katonákat küldtek Koreába , és értesítették Japánt , hogy mindez azzal a szokással összhangban történik , amely szerint Kína megvédi a vazallus államait . Japán úgy döntött , ideje Koreában megváltoztatni a politikai berendezkedést , éses osztagot küldtek ba , valamint egy tervet prezentáltak a királynak politikai reformok végrehajtásáról . A koreaiak visszautasították a japánokat és kérték a katonák kivonását . Japán figyelmen kívül hagyta Korea kérését . A japán katonák száma meghaladta a kínaiakét , így könnyedén elfoglalták a palotát és kényszerítették a királyt , hogy helyezze vissza a korábban eltávolított nagyherceget a hatalomba . A Koreát eddig hatalma alatt tartó kínai álruhában tudott csak kimenekülni az országból. júliusén az egyik japán hadihajó tüzet nyitott a koreai partoknál horgonyzó kínai hajókra és megkezdődött az első kínai–japán háború . Közben októberben újabb lázadást szított , a japánok azonban hamar leverték a parasztokat , annak ellenére , hogy több mint -en ragadtak fegyvert a külföldi erők ellen . A háborúban megmutatkozott a japánok stratégiai és technikai fölénye , Kína súlyos és megalázó vereséget szenvedett , területeket veszített ( például Tajvan szigetét ) . A parasztfelkelés nem érhette el a céljait , viszont a segítségével Japán megvetette a lábát a Koreai-félszigeten . Megjegyzések Jegyzetek Források Kapcsolódó szócikkek Csoszon történelme Csoszon történelme Japán csatái