Lüneburg
Lüneburg az Imenau partján, fontos fő közlekedési utak kereszteződésében fekvő település. A Lüneburger Heide tájegység névadó városa. Ismert gyógyhely, mely nevet fontos sókat tartalmazó forrásvizének köszönhet. Kultúrközpont; több főiskolája, akadémiája, Goethe intézete, saját színháza, múzeuma is van. Jelentős iparral: fémfeldolgozó-, konfekció, faipar, vegyipar és sólepárló üzem is található a városban.

Fekvése
Hamburgtól délkeletre fekvő település.

Története

A város a 10. század körül keletkezett, keletkezéséről számos legenda maradt fenn: Julius cézár pl. a közeli Kalkbergen szentélyt a holdisten tiszteletére emeltette, s talán akkoriban fedezték fel a sólelőhelyeket is, és akkor kapta a város a Lunaeburg, vagy Selenopolis nevet.

Egy másik legenda szerint a város egy vaddisznónak köszönheti létezését, az ugyanis addig turkált, míg víz tört fel a földből, amelyben dagonyázott egyet, majd továbbállva egy vadász célpontja lett, aki csodálkozva szemlélte a sós vízből kicsapódó sótól csillogó fehér állatot.

951-ben Hermann Billung a környék sólelőhelye miatt építette fel Kalkberg melletti várát. I. Ottó német-római császár pedig 956-ban az itteni bencés kolostornak adományozta a sóvám jogát.

A Billdung család kihalása után a város a cellei Welf-hercegek birtokába került.

Később egy feljegyzés szerint 1189-ben Oroszlán Henrik földig lerombolta a várost, az akkori rombolást csak a dóm vészelte át. Déli falán máig megtalálható egy tábla, rajta a felirat: Leonis vestigium (az oroszlán nyomai).

1269 óta a város a lüneburgi fejedelmek rezidenciája volt.

1371-ben a város polgársága a hercegektől jelentős szabadságjogokat vívtak ki maguknak, akik aztán e kiváltságokat 1637-ben visszaszerezték maguknak.

Lüneburg Hanza-város volt.

A 18. században bekövetkezett gazdasági visszaesés alatt Lüneburg a hannoveri hercegséghez csatlakozott.

Lüneburg 1803-1813 között francia megszállás alatt állt.

Nevezetességek
 Piactér (Marktplatz) - mai formája 1200 körül alakult ki.
 Városháza (Rathaus) - különböző korú és stílusú polgárházak sorából áll.  Egyes részeinek keletkezési ideje 13. századtól a 18. századig alakultak ki.
 Szent János templom (St. Johanniskirche) - Az erőteljes csarnoktemplomot 1370-1380 között öthajósra bővítették. Tornya 106 méter magasságú, hegyes csúcsban végződő. Főoltárának szárnyait Szt. János, Szt. Orsolya, Szt. Cecilia és Szt. György életéből vett képek díszítik. A templom festményei 1482-ből valók.
 Mihály templom (Michaelkirsche) 
 Kloster Lüne apácazárda - 1172-ben alapították. Temploma gótikus stílusú.

Közlekedés

Közúti közlekedés 
A várost érinti az A39-es autópálya.

Vasúti közlekedés

Jegyzetek

Források
 Panoráma (1980) Német Szövetségi Köztársaság

Galéria

Alsó-Szászország települései
Hanza-városok
Lüneburg az Imenau partján , fontos fő közlekedési utak kereszteződésében fekvő település . A Lüneburger Heide tájegység névadó városa . Ismert gyógyhely , mely nevet fontos sókat tartalmazó forrásvizének köszönhet . Kultúrközpont ; több főiskolája , akadémiája , Goethe intézete , saját színháza , múzeuma is van . Jelentős iparral : fémfeldolgozó- , konfekció , faipar , vegyipar és sólepárló üzem is található a városban . Fekvése Hamburgtól délkeletre fekvő település . Története A város a század körül keletkezett , keletkezéséről számos legenda maradt fenn : Julius cézár pl. a közeli Kalkbergen szentélyt a holdisten tiszteletére emeltette , s talán akkoriban fedezték fel a sólelőhelyeket is , és akkor kapta a város a Lunaeburg , vagy Selenopolis nevet . Egy másik legenda szerint a város egy vaddisznónak köszönheti létezését , az ugyanis addig turkált , míg víz tört fel a földből , amelyben dagonyázott egyet , majd továbbállva egy vadász célpontja lett , aki csodálkozva szemlélte a sós vízből kicsapódó sótól csillogó fehér állatot . 951-ben Hermann Billung a környék sólelőhelye miatt építette fel Kalkberg melletti várát . I. Ottó német-római császár pedigban az itteni bencés kolostornak adományozta a sóvám jogát . A Billdung család kihalása után a város a cellei Welf-hercegek birtokába került . Később egy feljegyzés szerintben Oroszlán Henrik földig lerombolta a várost , az akkori rombolást csak a dóm vészelte át . Déli falán máig megtalálható egy tábla , rajta a felirat : Leonis vestigium ( az oroszlán nyomai ) . 1269 óta a város a lüneburgi fejedelmek rezidenciája volt . 1371-ben a város polgársága a hercegektől jelentős szabadságjogokat vívtak ki maguknak , akik aztán e kiváltságokatben visszaszerezték maguknak . Lüneburg Hanza-város volt . A században bekövetkezett gazdasági visszaesés alatt Lüneburg a hannoveri hercegséghez csatlakozott . Lüneburgközött francia megszállás alatt állt . Nevezetességek Piactér ( Marktplatz ) - mai formájakörül alakult ki . Városháza ( Rathaus ) - különböző korú és stílusú polgárházak sorából áll . Egyes részeinek keletkezési ideje századtól a századig alakultak ki . Szent János templom ( St . Johanniskirche ) - Az erőteljes csarnoktemplomotközött öthajósra bővítették . Tornyaméter magasságú , hegyes csúcsban végződő . Főoltárának szárnyait Szt . János , Szt . Orsolya , Szt . Cecilia és Szt . György életéből vett képek díszítik . A templom festményeiből valók . Mihály templom ( Michaelkirsche ) Kloster Lüne apácazárda -ben alapították . Temploma gótikus stílusú . Közlekedés Közúti közlekedés A várost érinti az A39-es autópálya . Vasúti közlekedés Jegyzetek Források PanorámaNémet Szövetségi Köztársaság Galéria Alsó-Szászország települései Hanza-városok