Szalonzene
A szalonzene olyan könnyed pódium-zenekari stílus, amely egyvelegeket, komolyzenei művek átiratait, önálló zenedarabokat szólaltat meg akusztikus hangszereken (szalonzenekar) és énekesek zenei kíséretét látja el. Önálló zenei műfaj, amely a ma divatos crossover zenetörténeti elődjének tekinthető.

A 19. sz. első felében a szalonzene az „egy társaságba való tartozást” reprezentáló, meghívásos zenehallgatási forma volt. Ebben az időben ugyanis csak a főúri kastélyok zeneszalonjaiban rendeztek hangversenyeket a főúri közönségnek.

Ilyen főúri kastélyokban aratott sikereket pl. Liszt Ferenc a bravúr-technikát, kiváló zongorajátékot igénylő parafrázisaival, amikor is a kor népszerű operáinak dallamait saját zenedarabjainak írta át, azaz „parafrazeálta”.

A 19. sz. második felében – a polgárosodás idejében – a szalonzene szórakoztató zenévé alakult, ahol nemcsak a főúri, hanem a nemesi és polgári szalonok zenéje is lett. A fürdőhelyeken pedig a szabadtéri zenepavilonok és az esti kaszinózás elmaradhatatlan és emblematikus zenei hangzásává vált, ahol népszerű operaáriák, ismert zeneművek szalonzenekari átirataival szórakoztatták a közönséget.

A nagyobb fürdőhelyeknek saját szalonzenekarai és zenei vezetői is lettek, akik saját szerzeményeikkel is kedveskedtek a fürdőző vendégeknek. Így a zenei átiratok mellett egyre inkább feltűntek a kifejezetten szalonzenekarra komponált művek is, mint pl: Pazeller Jakab karmester, aki Herkulesfürdő szalonzenekara számára komponálta a Herkulesfürdői emlék c. keringőjét.

A szalonzene nem csak a fürdőhelyeken lett emblematikus zenei hangzás, hanem a városokban, a kávéházakban és kabarékban is divatos zene lett.

A kávéházak tulajdonosai nemcsak gasztronómiai különlegességgel szolgáltak vendégeiknek, hanem esténként igényes zenei műsorral is csalogatták a közönséget.

Az európai nagyvárosok kávéházai olyannyira felkészültek voltak a zenei műsor-kínálatra, hogy saját, zenekari hangszerelést is tartalmazó szalonzenekari kottatárral is rendelkeztek.

Budapesten pl. az Ostende Kávéházban a cigányzenekarok mellett szalonzenekarok és tánczenekarok is adtak műsort. A kávéházi műsorok „sztárja” a kávéház énekese volt, aki a magyarnóták mellett operett-részleteket, nápolyi dalokat, bécsi keringőket, sanzonokat, románcokat is énekelt. (pl. Kalmár Pál, Sztáray Márton, Solti Károly)

Színházi műfajként kabarékban állta meg a helyét, ahol főleg sanzonok kerültek előadásra. Kiváló előadói voltak a műfajnak: pl.  Medgyaszay Vilma, Solti Hermin, Sólyom Janka majd később Géczy Dorottya, Zsolnai Hédi stb.

Ezekhez az énekesekhez szerző-gárda is kialakult, akik biztosították a legújabb slágereket, dalokat, sanzonokat, nótákat. pl.: Zerkovitz Béla, Kondor Ernő, Szirmai Albert, Kálmán Imre, Huszka Jenő, Buday Dénes stb.

A szalonzenekarok összetétele akusztikus hangszerekből állt: a zongora mellett a hegedűk és nagybőgő lettek a főhangszerek. Mivel az énekesek különböző nemzetiségű dalokat is műsorra vettek, ezért elkerülhetetlen lett, hogy pl. a magyar nyelven előadott francia sanzonok kíséretéhez harmonikát, vagy a nápolyi dalokhoz mandolint is szerepeltessenek a szalonzenekarban.

A szalonzenekari stílus az elektromos hangszerek megjelenésével egyre inkább kiszorult a pódiumokról, amelyet elősegített a kávéházak megszűnése is. Mindkét tényező azt eredményezte, hogy eltűnt a zenei palettáról az a zene és az a dal-irodalom, amelyet a szalonzenekarok és a szalonzenekarok által kísért dalok képviseltek.

A szalonzenekari hangzás feltámasztására Pere János dalénekes tett eredményes kísérletet 1990-ben, amikor hosszas ráhatással elérte a Magyar Hanglemezgyárnál, hogy készítsenek hanglemezt az ezekből a dalokból összeállított válogatásból.

Az elkészült lemezfelvétel (Herkulesfürdői emlék) dalanyaga bizonyíték arra, hogy nekünk magyaroknak ugyanazt jelenti a magyar nóta és csárdás, mint a bécsieknek a keringő, az orosznak a románc, a franciáknak a sanzon vagy az olaszoknak a nápolyi dal.

Sikeres magyar együttes volt (sokkal) később a Bergendy Szalonzenekar is.

A Fantázia Szalonzenekart Esze Jenő a Hungaroton felkérésére alakította meg kizárólag akusztikus hangszerekkel. Három hanglemezt készítettek (Herkulesfürdői emlék, Egy régi-régi dal mesél, Fehér orchideák) Pere János klasszikus szalonzenei és tánc-szalonzenei dalainak kíséretére.

Források

 http://7.kerulet.ittlakunk.hu/kultura/130830/volt-egyszer-egy-ostende-kavehaz
 https://web.archive.org/web/20150627044748/http://www.zenci.hu/szocikk/szalonzene

Zenei stílusok
A szalonzene olyan könnyed pódium-zenekari stílus , amely egyvelegeket , komolyzenei művek átiratait , önálló zenedarabokat szólaltat meg akusztikus hangszereken ( szalonzenekar ) és énekesek zenei kíséretét látja el . Önálló zenei műfaj , amely a ma divatos crossover zenetörténeti elődjének tekinthető . A sz. első felében a szalonzene az „ egy társaságba való tartozást” reprezentáló , meghívásos zenehallgatási forma volt . Ebben az időben ugyanis csak a főúri kastélyok zeneszalonjaiban rendeztek hangversenyeket a főúri közönségnek . Ilyen főúri kastélyokban aratott sikereket pl . Liszt Ferenc a bravúr-technikát , kiváló zongorajátékot igénylő parafrázisaival , amikor is a kor népszerű operáinak dallamait saját zenedarabjainak írta át , azaz „ parafrazeálta” . A sz. második felében – a polgárosodás idejében – a szalonzene szórakoztató zenévé alakult , ahol nemcsak a főúri , hanem a nemesi és polgári szalonok zenéje is lett . A fürdőhelyeken pedig a szabadtéri zenepavilonok és az esti kaszinózás elmaradhatatlan és emblematikus zenei hangzásává vált , ahol népszerű operaáriák , ismert zeneművek szalonzenekari átirataival szórakoztatták a közönséget . A nagyobb fürdőhelyeknek saját szalonzenekarai és zenei vezetői is lettek , akik saját szerzeményeikkel is kedveskedtek a fürdőző vendégeknek . Így a zenei átiratok mellett egyre inkább feltűntek a kifejezetten szalonzenekarra komponált művek is , mint pl : Pazeller Jakab karmester , aki Herkulesfürdő szalonzenekara számára komponálta a Herkulesfürdői emlék c. keringőjét . A szalonzene nem csak a fürdőhelyeken lett emblematikus zenei hangzás , hanem a városokban , a kávéházakban és kabarékban is divatos zene lett . A kávéházak tulajdonosai nemcsak gasztronómiai különlegességgel szolgáltak vendégeiknek , hanem esténként igényes zenei műsorral is csalogatták a közönséget . Az európai nagyvárosok kávéházai olyannyira felkészültek voltak a zenei műsor-kínálatra , hogy saját , zenekari hangszerelést is tartalmazó szalonzenekari kottatárral is rendelkeztek . Budapesten pl . az Ostende Kávéházban a cigányzenekarok mellett szalonzenekarok és tánczenekarok is adtak műsort . A kávéházi műsorok „ sztárja” a kávéház énekese volt , aki a magyarnóták mellett operett-részleteket , nápolyi dalokat , bécsi keringőket , sanzonokat , románcokat is énekelt . ( pl . Kalmár Pál , Sztáray Márton , Solti Károly ) Színházi műfajként kabarékban állta meg a helyét , ahol főleg sanzonok kerültek előadásra . Kiváló előadói voltak a műfajnak : pl . Medgyaszay Vilma , Solti Hermin , Sólyom Janka majd később Géczy Dorottya , Zsolnai Hédi stb . Ezekhez az énekesekhez szerző-gárda is kialakult , akik biztosították a legújabb slágereket , dalokat , sanzonokat , nótákat . pl . : Zerkovitz Béla , Kondor Ernő , Szirmai Albert , Kálmán Imre , Huszka Jenő, Buday Dénes stb . A szalonzenekarok összetétele akusztikus hangszerekből állt : a zongora mellett a hegedűk és nagybőgő lettek a főhangszerek . Mivel az énekesek különböző nemzetiségű dalokat is műsorra vettek , ezért elkerülhetetlen lett , hogy pl. a magyar nyelven előadott francia sanzonok kíséretéhez harmonikát , vagy a nápolyi dalokhoz mandolint is szerepeltessenek a szalonzenekarban . A szalonzenekari stílus az elektromos hangszerek megjelenésével egyre inkább kiszorult a pódiumokról , amelyet elősegített a kávéházak megszűnése is . Mindkét tényező azt eredményezte , hogy eltűnt a zenei palettáról az a zene és az a dal-irodalom , amelyet a szalonzenekarok és a szalonzenekarok által kísért dalok képviseltek . A szalonzenekari hangzás feltámasztására Pere János dalénekes tett eredményes kísérletetben , amikor hosszas ráhatással elérte a Magyar Hanglemezgyárnál , hogy készítsenek hanglemezt az ezekből a dalokból összeállított válogatásból . Az elkészült lemezfelvétel ( Herkulesfürdői emlék ) dalanyaga bizonyíték arra , hogy nekünk magyaroknak ugyanazt jelenti a magyar nóta és csárdás , mint a bécsieknek a keringő , az orosznak a románc , a franciáknak a sanzon vagy az olaszoknak a nápolyi dal . Sikeres magyar együttes volt ( sokkal ) később a Bergendy Szalonzenekar is . A Fantázia Szalonzenekart Esze Jenő a Hungaroton felkérésére alakította meg kizárólag akusztikus hangszerekkel . Három hanglemezt készítettek ( Herkulesfürdői emlék , Egy régi-régi dal mesél , Fehér orchideák ) Pere János klasszikus szalonzenei és tánc-szalonzenei dalainak kíséretére . Források http://7.kerulet.ittlakunk.hu/kultura/130830/volt-egyszer-egy-ostende-kavehaz https://web.archive.org/web/20150627044748/http://www.zenci.hu/szocikk/szalonzene Zenei stílusok