Xochimilco
Xochimilco Mexikóváros egyik kerülete, lakossága 2010-ben meghaladta a 415 000 főt.

Földrajz

Fekvése
A Szövetségi Körzet középpontjától délkeletre elterülő kerület északi és középső része a tenger szintje felett mintegy 2250 m-rel fekvő, viszonylag sík, várossal beépített terület, de a terület dél felé fokozatosan emelkedik, legdélebbi csücskében már 3100 méter fölé emelkedik. Délkeleti sarkában, a Tláhuackal és Milpa Altával alkotott hármashatáron emelkedik a Teuhtli nevű vulkán. A hegyekből észak felé folyik le az El Cuatzin nevű vízfolyás, a kerület északi részén pedig több csatorna is húzódik: a Canal Nacional, a Canal de Chalco és a Canal de Amecameca. Szintén északi felében található egy hosszan elnyúló tó is: a Pista Olímpica Virgilio Uribe.

Éghajlat
A kerület éghajlata meleg, de nem forró, és nyáron–ősz elején csapadékos. Minden hónapban mértek már legalább 28 °C-os hőséget, de a rekord nem érte el a 37 °C-ot. Az átlagos hőmérsékletek a januári 11,5 és a júniusi 17,8 fok között váltakoznak, fagy a nyári hónapok és szeptember kivételével bármikor előfordulhat. Az évi átlagosan 776 mm csapadék időbeli eloszlása nagyon egyenetlen: a júniustól szeptemberig tartó 4 hónapos időszak alatt hull az éves mennyiség közel 75%-a.

Népesség
A kerület népessége a közelmúltban folyamatosan és gyorsan növekedett:

Települései
A kerülethez 2010-ben összesen 93 külső település is tartozott. Ezek mindegyike igen kicsi, közülük a jelentősebbek:

Története
Xochimilco neve a navatl nyelvből származik, és három részből tevődik össze: a xochitl jelentése virág, a milli szó (bevetett) szántóföldet, ültetvényt jelent, a co pedig helyet, így a teljes szó jelentése: virágföldek helye, virágföldeken.

Első lakói cuicuilcói, copilcói és tlatilcói törzsek voltak, később pedig teotihuacaniak telepedtek le itt. A Mexikói-völgybe érkező hét navatl törzs közül elsőként a xochimilcóiak érkeztek meg a völgybe, méghozzá valamikor 900 táján, majd 919-ben alapították meg településüket. Ezután lassacskánt kiterjesztették területüket, még a mai Morelos állam néhány vidékére is. A lakók főként mezőgazdasággal foglalkoztak: a magasabban fekvő területeket is megművelték amellett, hogy a völgyi tavon csinampákat létesítettek. Egész Mezoamerikában egyedülálló esemény volt, hogy Xochimilcóban egyszer Tlazocihuapilli személyében női kormányzót választottak.

1352-ben Caxtoltzin átköltöztette a várost a tó egy kis szigetére, oda, ahol ma a Sienai Szent Bernardin-templom áll. Bár 1376-ban sikerült visszaverni a mexikák támadását, de csak olyan áron, hogy ezután a xochimilcóiaknak adót kellett fizetniük az őket a harc során támogató azcapotzalcóiaknak. 1430-ban azonban már nem tudták elkerülni a mexika hódítást. Szabadságukat az évszázad végén nyerték vissza, ezután pedig néhány évtizedig békében éltek Tenochtitlannal. Hernán Cortés 1521. április 16-án érkezett meg Xochimilcóba, majd nemsokára megtámadta Tenochtitlant, amit az ottaniak és a xochimilcóiak együtt próbáltak védelmezni, de hiába, a spanyolok elpusztították a várost.

A keresztény hittérítés során az utolsó xochimilcói kormányzó, Apochquiyauhtzin 1522-ben felvette a Luis Cortés Cerón de Alvarado nevet, így, bár a spanyoloknak alárendelve, de megtarthatta a település irányítását. A térítést a ferencesek végezték a településen, akik első kolostorukat 1534 és 1579 között építették fel, ezt pedig további templomok, kápolnák, egy kórház és egy teológiai iskola létrehozása követte. 1559-ben II. Fülöp spanyol király ciudad (város) rangra emelte a települést.

A következő évszázadokban több katasztrófa is elérte Xochimilcót: 1576-ban és 1777-ben járvány, 1609-ben pedig hatalmas áradás pusztított. De a fejlődést ezek sem akasztották meg: a jórészt indián lakosú város kereskedelme olyan jelentős volt a többi tóparti várossal, hogy a 17. század során naponta körülbelül 1000 kenu kötött ki kikötőiben, sőt, mivel megépült a Mexikóvárost Cuernavacával összekötő út is, ami áthaladt a településen, így a szárazföldi kereskedelem is fejlődni tudott.

A mexikói függetlenségi háborúban a xochimilcóiak is részt vettek, igaz, főként csak 1815-től kezdődően, amikor a harc már hanyatlani kezdett. A hajózás azután is fontos tevékenység maradt a városban: 1850-ben megjelent az első gőzhajó is a tavon, igaz, ahogy közeledett a 19. és 20. század fordulója, a tó lecsapolása úgy haladt előre, végül már csak csatornák maradtak az egykori nyílt vízfelületből. 1908-ban Porfirio Díaz elnök felavatta a xochimilcói villamosvonalat.

A forradalom során 1911 közepén zapatisták érkeztek Milpa Altába, majd Xochimilcóba. 1913. április 23-án, Victoriano Huerta elnökségének idején 39 katonanövendéket gyilkoltak meg huertisták az egyik helyi utcában, rájuk ma emléktábla emlékezik. A forradalom jelentős eseménye volt, amikor 1914 decemberében Francisco Villa és Emiliano Zapata aláírta a xochimilcói egyezményt, amellyel rögzítették az északi hadosztály és a déli felszabadító hadsereg szövetségét.

1929-ben, amikor létrejöttek Mexikóváros kerületei, Xochimilco ezek egyikévé vált, de határai csak 1931-ben kerültek véglegesítésre.

Turizmus, látnivalók
Az UNESCO 1987-ben Xochimilcót (Mexikóváros történelmi központjával együtt) a világörökség részévé nyilvánította.

Sokakat vonzó turistalátványosságnak számít a kerületben található tó- és csatornarendszer, amelyeket trajinerának nevezett kis színes hajók járnak be. Itt található a rendkívül bizarr Babák szigete is, amelynek fáira a 20. század második felében játékbabák sokaságát akasztotta fel babonából a sziget lakója, akinek halála után a terület turisztikai érdekességgé változott. Emellett rengeteg régi történelmi és műemlék is található a kerületben: a Cuahilama régészeti lelőhely, a Szirén-szökőkút, a 20. század elején létesített vízmű (Casa de Bombas Nativitas), a Carlos Pellecier Színház, az Acuexcomatl oktatási központ, a 16. századi Sienai Szent Bernardin-templom, az ugyanebből az időből származó San Gregorio Atlapulco-templom, a 17. században épült Santiago Tulyehualco-templom, a 18. századi San Andrés Ahuyucan- és San Mateo Xalpa-templomok, a szintén több évszázados Santa Maria Tepepan-, Santa Maria Nativitas-, San Lucas Xochimanca-, Santiago Tepalcatlapan-, San Luis Tlaxialtemalco-, Santa Cruz Acalpixca-, San Francisco Tlanepantla-, San Lorenzo Atemoaya-, Santa Cruz Xochitepec- és Santa Cecilia Tepetlapa-templomok, legalább 16 kápolna, a 16. századi Casa del Arte, a Fernando Celada-ház, valamint az az épület, ahol a xochimilcói egyezmény született 1914-ben.

Két múzeum is található Xochimilcóban: a Santa Cruz Acalpixca régészeti múzeum és a Dolores Olmedo Patiño-múzeum, ahol történelmi emlékek mellett híres 20. századi mexikói festők művei is láthatók.

Rendezvényei között számos vallási jellegű ünnepség megtalálható, de híres még az 1955 óta évente megtartott szépségverseny, a fagyifesztivál, a kristályosított édességek fesztiválja, a kukorica- és tortillafesztivál, valamint a disznóparéj- és olajbogyófesztivál (a disznóparéj magja a Mexikói-völgyben régen alapvető élelmiszer volt, de ma is használják).

Források
Xochimilco Mexikóváros egyik kerülete , lakosságaben meghaladta a000 főt . Földrajz Fekvése A Szövetségi Körzet középpontjától délkeletre elterülő kerület északi és középső része a tenger szintje felett mintegym-rel fekvő , viszonylag sík , várossal beépített terület , de a terület dél felé fokozatosan emelkedik , legdélebbi csücskében márméter fölé emelkedik . Délkeleti sarkában , a Tláhuackal és Milpa Altával alkotott hármashatáron emelkedik a Teuhtli nevű vulkán . A hegyekből észak felé folyik le az El Cuatzin nevű vízfolyás , a kerület északi részén pedig több csatorna is húzódik : a Canal Nacional , a Canal de Chalco és a Canal de Amecameca . Szintén északi felében található egy hosszan elnyúló tó is : a Pista Olímpica Virgilio Uribe . Éghajlat A kerület éghajlata meleg , de nem forró , és nyáron–ősz elején csapadékos . Minden hónapban mértek már legalább°C-os hőséget , de a rekord nem érte el a°C-ot . Az átlagos hőmérsékletek a januári5 és a júniusi8 fok között váltakoznak , fagy a nyári hónapok és szeptember kivételével bármikor előfordulhat . Az évi átlagosanmm csapadék időbeli eloszlása nagyon egyenetlen : a júniustól szeptemberig tartóhónapos időszak alatt hull az éves mennyiség közel-a . Népesség A kerület népessége a közelmúltban folyamatosan és gyorsan növekedett : Települései A kerülethezben összesenkülső település is tartozott . Ezek mindegyike igen kicsi , közülük a jelentősebbek : Története Xochimilco neve a navatl nyelvből származik , és három részből tevődik össze : a xochitl jelentése virág , a milli szó ( bevetett ) szántóföldet , ültetvényt jelent , a co pedig helyet , így a teljes szó jelentése : virágföldek helye , virágföldeken . Első lakói cuicuilcói , copilcói és tlatilcói törzsek voltak , később pedig teotihuacaniak telepedtek le itt . A Mexikói-völgybe érkező hét navatl törzs közül elsőként a xochimilcóiak érkeztek meg a völgybe , méghozzá valamikortáján , majdben alapították meg településüket . Ezután lassacskánt kiterjesztették területüket , még a mai Morelos állam néhány vidékére is . A lakók főként mezőgazdasággal foglalkoztak : a magasabban fekvő területeket is megművelték amellett , hogy a völgyi tavon csinampákat létesítettek . Egész Mezoamerikában egyedülálló esemény volt , hogy Xochimilcóban egyszer Tlazocihuapilli személyében női kormányzót választottak . 1352-ben Caxtoltzin átköltöztette a várost a tó egy kis szigetére , oda , ahol ma a Sienai Szent Bernardin-templom áll . Bárban sikerült visszaverni a mexikák támadását , de csak olyan áron , hogy ezután a xochimilcóiaknak adót kellett fizetniük az őket a harc során támogató azcapotzalcóiaknak.ban azonban már nem tudták elkerülni a mexika hódítást . Szabadságukat az évszázad végén nyerték vissza , ezután pedig néhány évtizedig békében éltek Tenochtitlannal . Hernán Cortés áprilisán érkezett meg Xochimilcóba , majd nemsokára megtámadta Tenochtitlant , amit az ottaniak és a xochimilcóiak együtt próbáltak védelmezni , de hiába , a spanyolok elpusztították a várost . A keresztény hittérítés során az utolsó xochimilcói kormányzó , Apochquiyauhtzinben felvette a Luis Cortés Cerón de Alvarado nevet , így , bár a spanyoloknak alárendelve , de megtarthatta a település irányítását . A térítést a ferencesek végezték a településen , akik első kolostorukatésközött építették fel , ezt pedig további templomok , kápolnák , egy kórház és egy teológiai iskola létrehozása követte.ben II. Fülöp spanyol király ciudad ( város ) rangra emelte a települést . A következő évszázadokban több katasztrófa is elérte Xochimilcót : ban ésben járvány, ben pedig hatalmas áradás pusztított . De a fejlődést ezek sem akasztották meg : a jórészt indián lakosú város kereskedelme olyan jelentős volt a többi tóparti várossal , hogy a század során naponta körülbelülkenu kötött ki kikötőiben , sőt , mivel megépült a Mexikóvárost Cuernavacával összekötő út is , ami áthaladt a településen , így a szárazföldi kereskedelem is fejlődni tudott . A mexikói függetlenségi háborúban a xochimilcóiak is részt vettek , igaz , főként csaktől kezdődően , amikor a harc már hanyatlani kezdett . A hajózás azután is fontos tevékenység maradt a városban: ben megjelent az első gőzhajó is a tavon , igaz , ahogy közeledett a és század fordulója , a tó lecsapolása úgy haladt előre , végül már csak csatornák maradtak az egykori nyílt vízfelületből.ban Porfirio Díaz elnök felavatta a xochimilcói villamosvonalat . A forradalom soránközepén zapatisták érkeztek Milpa Altába , majd Xochimilcóba. áprilisán , Victoriano Huerta elnökségének idejénkatonanövendéket gyilkoltak meg huertisták az egyik helyi utcában , rájuk ma emléktábla emlékezik . A forradalom jelentős eseménye volt , amikordecemberében Francisco Villa és Emiliano Zapata aláírta a xochimilcói egyezményt , amellyel rögzítették az északi hadosztály és a déli felszabadító hadsereg szövetségét . 1929-ben , amikor létrejöttek Mexikóváros kerületei , Xochimilco ezek egyikévé vált , de határai csakben kerültek véglegesítésre . Turizmus , látnivalók Az UNESCOben Xochimilcót ( Mexikóváros történelmi központjával együtt ) a világörökség részévé nyilvánította . Sokakat vonzó turistalátványosságnak számít a kerületben található tó- és csatornarendszer , amelyeket trajinerának nevezett kis színes hajók járnak be . Itt található a rendkívül bizarr Babák szigete is , amelynek fáira a század második felében játékbabák sokaságát akasztotta fel babonából a sziget lakója , akinek halála után a terület turisztikai érdekességgé változott . Emellett rengeteg régi történelmi és műemlék is található a kerületben : a Cuahilama régészeti lelőhely , a Szirén-szökőkút , a század elején létesített vízmű ( Casa de Bombas Nativitas ) , a Carlos Pellecier Színház , az Acuexcomatl oktatási központ , a századi Sienai Szent Bernardin-templom , az ugyanebből az időből származó San Gregorio Atlapulco-templom , a században épült Santiago Tulyehualco-templom , a századi San Andrés Ahuyucan- és San Mateo Xalpa-templomok , a szintén több évszázados Santa Maria Tepepan- , Santa Maria Nativitas- , San Lucas Xochimanca- , Santiago Tepalcatlapan- , San Luis Tlaxialtemalco- , Santa Cruz Acalpixca- , San Francisco Tlanepantla- , San Lorenzo Atemoaya- , Santa Cruz Xochitepec- és Santa Cecilia Tepetlapa-templomok , legalábbkápolna , a századi Casa del Arte , a Fernando Celada-ház , valamint az az épület , ahol a xochimilcói egyezmény születettben . Két múzeum is található Xochimilcóban : a Santa Cruz Acalpixca régészeti múzeum és a Dolores Olmedo Patiño-múzeum , ahol történelmi emlékek mellett híres századi mexikói festők művei is láthatók . Rendezvényei között számos vallási jellegű ünnepség megtalálható , de híres még azóta évente megtartott szépségverseny , a fagyifesztivál , a kristályosított édességek fesztiválja , a kukorica- és tortillafesztivál , valamint a disznóparéj- és olajbogyófesztivál ( a disznóparéj magja a Mexikói-völgyben régen alapvető élelmiszer volt , de ma is használják ) . Források