Zalai vízimalmok
Évszázadokra visszamenőleg egységben léteztek a Zalára telepített vízimalmok, maga a Zala folyó sajátos vízrajzi adottságaival és a híresen szép Zalavölgy és Zalarét. A tájrehabilitációra valóban szükség volna, mert a malmok leállításával, a malomzsilipek tönkretételével a réteken drámai mértékben csökkent a többnyire erősen kötött talaj vízszintje, ami a rétek állapotát súlyosan befolyásolta. A rét- és legelőgazdálkodás amúgy is jelentősen visszaszorult. Sok helyen szántóföldi művelésbe fogták a rétek egy részét, vagy éppen ipari üzemeket telepítettek a rétekre. A rétek romlását, egyre jellegtelenebbé válását az 1960-as évek elején lezajlott Zala-szabályozás (inkább csatornázás) pecsételte meg, mely a malmokat és zsilipjeiket végképpen kiiktatta a folyó életéből.

Az 1800-as évek végén Zala vármegyében – persze a megye akkori, lényegesen nagyobb területén – mintegy 200 gőz- és vízimalmot tartottak számon. 1949-es Zala megyei levéltári statisztika szerint a vármegye akkori területén mintegy 180 malom, a kisebbített megye területén pedig mintegy 140 vízimalom működött. Az 1940-es évek elején még mintegy 37 malom őrölt a Zala folyón. Számos malom esetében a malomgödörben vagy malomtóban ma is jelentős mennyiségű víz található, ami számos vízi, vízközeli élőlény refúgiuma, menedéke lehet.

Hajdu Imre, Izsák János, Jakosa Árpád, Kummer Gyula, később Marx Mária 2005 körül határozták el a Zala folyó mentén lévő vízimalmok dokumentációjának gyűjtését. A teljesnek tekinthető felsorolás alapja egy, a Zala Vármegyei Levéltárban őrzött 1949-es lista. Már korábban megsemmisült  malmok is szerepelnek ezen a listán, ezek mára már inkább csak a helyi lakosok emlékeiben élnek. A mellékelt térképen a piros színnel jelzett malmok ma már csak dokumentumokban és a helyi lakosság emlékezetében élnek. A térképet Kummer Gyula szerkesztette és a fényképfelvételek nagy része is tőle származik.

Működésük
Zsilipen (duzzasztón) a tulajdonképpeni zsilipen kívül az élőbeszédben a teljes zsilipszerkezetet  is értették. A malmok fölötti, (fa)zsilipekkel duzzasztható néhány száz méteres folyószakaszt malomfejnek hívták. Közvetlenül a zsilip feletti szakaszán a vízpartot gyakran betonfal védte az alámosással szemben. A zsilip a vizet  az őrlés egyik előkészületeként leengedett állapotában ezen a szakaszon duzzasztotta, fogta. Őrléskor a vizet a ráccsal (egyes helyeken „őrzővel”) védett turbinaházban lévő turbinára engedték, majd a víz a turbinaház kifolyóján át folyt tovább a malomgödörbe. Másutt a malomgödröt malomtónak mondták. (A rácsról a faágakat, egyéb uszadékot például gereblyével távolították el.) Eközben persze a malomfejben felduzzasztott víz egyre apadt; a vizet engedték,  eresztették. A zsilipeket jellegzetes vasszerkezet segítségével lehetett emelni vagy süllyeszteni. A malomgödör előtti, illetve a zsilipkamra előtti zsilip valamelyikének felhúzásával, illetve leengedésével volt szabályozható a zsilipkamrába folyó víz mennyisége. A zsilipkamrába folyó víz hajtotta körbe a turbinát. Ez a forgás biztosította az őrléshez szükséges energiát.

Közvetlenül a zsilipház felett, ahhoz gyakorlatilag hozzáépítve, a zsiliphídról lehetett a zsilipekhez közel jutni. Ezen a hidacskán egyben át is lehetett menni egyik folyópartról a másikra. Ennek akkor lett nagyobb jelentősége, amikor a zsilip vagy zuhogó feletti szakaszon gyakran meglévő, gabona és liszt szállítására alkalmas közúti híd az ’50-es, ’60-as években már tönkrement. Ha duzzasztáskor a malomfejben a víz szintje elérte a legfelső zsilipdeszka felső szélét, akkor a víz azon átbukva, jellegzetes hanggal a betonkifolyóra zuhogott, majd onnan a széles és mély (3-5-8 méter mélységű)  malomgödörbe rohant. Egyébként is, a bekezdésben szereplő elnevezések nem voltak egységesek. Az bizonyos, hogy az 50-es években a zalaegerszegi horgászok ezeket a megnevezéseket használták. A malomgödör alsó, újra összeszűkülő szakaszán általában kialakult egy kifli alakú kavicssziget. Az ezt követő kifolyó szakaszon a víz sekély volt, majd egyre mélyült, egy hosszú folyószakaszon gyakran kanyarokat tett meg, egyre lassabban folyt és tovább mélyült, majd átment a következő malom malomfejébe. A mederben kialakulhattak mélyedések (kutyrok), más helyeken pedig  „szaladt a víz”.  Egyes malmok felett a folyót kettéválasztották, az ásással kialakított új ágra, mely  a malomhoz haladt (ilyen esetben ez a szakasz képezte a malomfejet vagy malomárkot)  és egy másik ágra (kiság), melyen szintén volt zsilip, amit kiszsilipnek neveztek.  (Az itt lévő, kisebb malomgödröt kisgödörnek is nevezték.) A kisgödör a kiságban folytatódott, mely aztán 100-200 méter után újra egyesült a főággal. Kiság és kiszsilip csak Zalaegerszegen és attól lefelé fordult elő a Zalán. Árvizek alkalmával aztán felborult a rend: a Zala és a rét helyén látványosságnak beillő összefüggő víztömeg, vízfelület jelent meg, mely néhány nap után vonult le.

Gyakran cölöpökön állt a malom víz közelében lévő sarka, más esetekben a víz felett szabályszerű  padlózatot tartottak cölöpök. A padlózaton állva  például a zsilipeket lehetett karbantartani, jégteleníteni. Utalhatnak persze hasonló cölöpök régvolt fahídra is. A malomépület tetején gyakran látható kiemelkedő, saját kis tetővel, ablakkal  rendelkező  építmény a malom porkamrájának a szellőzőnyílása, vagy a kiemelkedő felvonóvégek befogadására is szolgálhatott. A malomajtó felett gyakran esőlemez nyúlt előre, mely azt akadályozta meg, hogy rakodás során esőben a zsákok és a molnárok megázzanak. Az őrlés során keletkező melléktermékek alkalmasak voltak sertés hizlalásra, baromfitartásra. Ezért a malmok közelében az igavonóként tartott lovak istállója  mellett gyakran volt disznóól, tyúkól vagy  éppen galambdúc is.

A malmok említése elsősorban helyük szerint, másodsorban közismert nevükön történik.

A Zala menti malmok listája 
Forrás: Zala Vármegyei Levéltár.

Galéria

Jegyzetek

Források
Molnár László (2015) Egykori vízimalmok a mai Zalaegerszegen. Zalai Múzeum 22: 301-330.
Jakosa Árpád:  A malmok. Kézirat, 2011
Jakosa Árpád (2012) A családunk! Családtörténet. Kézirat, 2012
Izsák János és Kummer Gyula: Adatok a Zala folyó menti malmok világának utolsó évtizedeiről. Kézirat, 2011
Izsák János: Bővebb képanyag és szöveges kommentár a Zalai vízimalmok kutatásához. Kézirat, 2016
Gerse Károly (2014) A vízenergia-hasznosítás hozzájárulása a fenntarthatósághoz. Magyar Tudomány 175: 779-789.

Kapcsolódó cikkek
Magyarország malmainak listája

Vízimalmok
Évszázadokra visszamenőleg egységben léteztek a Zalára telepített vízimalmok , maga a Zala folyó sajátos vízrajzi adottságaival és a híresen szép Zalavölgy és Zalarét . A tájrehabilitációra valóban szükség volna , mert a malmok leállításával , a malomzsilipek tönkretételével a réteken drámai mértékben csökkent a többnyire erősen kötött talaj vízszintje , ami a rétek állapotát súlyosan befolyásolta . A rét- és legelőgazdálkodás amúgy is jelentősen visszaszorult . Sok helyen szántóföldi művelésbe fogták a rétek egy részét , vagy éppen ipari üzemeket telepítettek a rétekre . A rétek romlását , egyre jellegtelenebbé válását azas évek elején lezajlott Zala-szabályozás ( inkább csatornázás ) pecsételte meg , mely a malmokat és zsilipjeiket végképpen kiiktatta a folyó életéből . Azas évek végén Zala vármegyében – persze a megye akkori , lényegesen nagyobb területén – mintegygőz- és vízimalmot tartottak számon. es Zala megyei levéltári statisztika szerint a vármegye akkori területén mintegymalom , a kisebbített megye területén pedig mintegyvízimalom működött . Azes évek elején még mintegymalom őrölt a Zala folyón . Számos malom esetében a malomgödörben vagy malomtóban ma is jelentős mennyiségű víz található , ami számos vízi , vízközeli élőlény refúgiuma , menedéke lehet . Hajdu Imre , Izsák János , Jakosa Árpád , Kummer Gyula , később Marx Máriakörül határozták el a Zala folyó mentén lévő vízimalmok dokumentációjának gyűjtését . A teljesnek tekinthető felsorolás alapja egy , a Zala Vármegyei Levéltárban őrzöttes lista . Már korábban megsemmisült malmok is szerepelnek ezen a listán , ezek mára már inkább csak a helyi lakosok emlékeiben élnek . A mellékelt térképen a piros színnel jelzett malmok ma már csak dokumentumokban és a helyi lakosság emlékezetében élnek . A térképet Kummer Gyula szerkesztette és a fényképfelvételek nagy része is tőle származik . Működésük Zsilipen ( duzzasztón ) a tulajdonképpeni zsilipen kívül az élőbeszédben a teljes zsilipszerkezetet is értették . A malmok fölötti , ( fa) zsilipekkel duzzasztható néhány száz méteres folyószakaszt malomfejnek hívták . Közvetlenül a zsilip feletti szakaszán a vízpartot gyakran betonfal védte az alámosással szemben . A zsilip a vizet az őrlés egyik előkészületeként leengedett állapotában ezen a szakaszon duzzasztotta , fogta . Őrléskor a vizet a ráccsal ( egyes helyeken „ őrzővel” ) védett turbinaházban lévő turbinára engedték , majd a víz a turbinaház kifolyóján át folyt tovább a malomgödörbe . Másutt a malomgödröt malomtónak mondták . ( A rácsról a faágakat , egyéb uszadékot például gereblyével távolították el . ) Eközben persze a malomfejben felduzzasztott víz egyre apadt ; a vizet engedték , eresztették . A zsilipeket jellegzetes vasszerkezet segítségével lehetett emelni vagy süllyeszteni . A malomgödör előtti , illetve a zsilipkamra előtti zsilip valamelyikének felhúzásával , illetve leengedésével volt szabályozható a zsilipkamrába folyó víz mennyisége . A zsilipkamrába folyó víz hajtotta körbe a turbinát . Ez a forgás biztosította az őrléshez szükséges energiát . Közvetlenül a zsilipház felett , ahhoz gyakorlatilag hozzáépítve , a zsiliphídról lehetett a zsilipekhez közel jutni . Ezen a hidacskán egyben át is lehetett menni egyik folyópartról a másikra . Ennek akkor lett nagyobb jelentősége , amikor a zsilip vagy zuhogó feletti szakaszon gyakran meglévő , gabona és liszt szállítására alkalmas közúti híd az ’50-es , ’60-as években már tönkrement . Ha duzzasztáskor a malomfejben a víz szintje elérte a legfelső zsilipdeszka felső szélét , akkor a víz azon átbukva , jellegzetes hanggal a betonkifolyóra zuhogott , majd onnan a széles és mély8 méter mélységű ) malomgödörbe rohant . Egyébként is , a bekezdésben szereplő elnevezések nem voltak egységesek . Az bizonyos , hogy azes években a zalaegerszegi horgászok ezeket a megnevezéseket használták . A malomgödör alsó , újra összeszűkülő szakaszán általában kialakult egy kifli alakú kavicssziget . Az ezt követő kifolyó szakaszon a víz sekély volt , majd egyre mélyült , egy hosszú folyószakaszon gyakran kanyarokat tett meg , egyre lassabban folyt és tovább mélyült , majd átment a következő malom malomfejébe . A mederben kialakulhattak mélyedések ( kutyrok ) , más helyeken pedig „ szaladt a víz” . Egyes malmok felett a folyót kettéválasztották , az ásással kialakított új ágra , mely a malomhoz haladt ( ilyen esetben ez a szakasz képezte a malomfejet vagy malomárkot ) és egy másik ágra ( kiság ) , melyen szintén volt zsilip , amit kiszsilipnek neveztek . ( Az itt lévő , kisebb malomgödröt kisgödörnek is nevezték . ) A kisgödör a kiságban folytatódott , mely aztánméter után újra egyesült a főággal . Kiság és kiszsilip csak Zalaegerszegen és attól lefelé fordult elő a Zalán . Árvizek alkalmával aztán felborult a rend : a Zala és a rét helyén látványosságnak beillő összefüggő víztömeg , vízfelület jelent meg , mely néhány nap után vonult le . Gyakran cölöpökön állt a malom víz közelében lévő sarka , más esetekben a víz felett szabályszerű padlózatot tartottak cölöpök . A padlózaton állva például a zsilipeket lehetett karbantartani , jégteleníteni . Utalhatnak persze hasonló cölöpök régvolt fahídra is . A malomépület tetején gyakran látható kiemelkedő , saját kis tetővel , ablakkal rendelkező építmény a malom porkamrájának a szellőzőnyílása , vagy a kiemelkedő felvonóvégek befogadására is szolgálhatott . A malomajtó felett gyakran esőlemez nyúlt előre , mely azt akadályozta meg , hogy rakodás során esőben a zsákok és a molnárok megázzanak . Az őrlés során keletkező melléktermékek alkalmasak voltak sertés hizlalásra , baromfitartásra . Ezért a malmok közelében az igavonóként tartott lovak istállója mellett gyakran volt disznóól , tyúkól vagy éppen galambdúc is . A malmok említése elsősorban helyük szerint , másodsorban közismert nevükön történik . A Zala menti malmok listája Forrás : Zala Vármegyei Levéltár . Galéria Jegyzetek Források Molnár LászlóEgykori vízimalmok a mai Zalaegerszegen . Zalai Múzeum Jakosa Árpád : A malmok . Kézirat , Jakosa ÁrpádA családunk ! Családtörténet . Kézirat , Izsák János és Kummer Gyula : Adatok a Zala folyó menti malmok világának utolsó évtizedeiről . Kézirat , Izsák János : Bővebb képanyag és szöveges kommentár a Zalai vízimalmok kutatásához . Kézirat , Gerse KárolyA vízenergia-hasznosítás hozzájárulása a fenntarthatósághoz . Magyar Tudomány Kapcsolódó cikkek Magyarország malmainak listája Vízimalmok