Parciális korreláció
A parciális korreláció egy olyan statisztikai módszer, amely során két kvantitatív, folytonos változó kapcsolatát egy harmadik, az előző kettővel valószínűleg kapcsolatban álló változó hatásának kontrollálásával, kiszűrésével vizsgáljuk. A parciális korreláció arra ad tehát választ, hogy milyen mértékű lenne X és Y változók között a kapcsolat, ha kiszűrnénk Z változó hatását az X és Y változóra. Az X változót tekintjük itt a független változónak, az Y-t pedig a függő változónak.

A parciális korreláció alkalmazása
Parciális korrelációt abban az esetben számítunk, amikor feltételezzük, hogy a két változó között fennálló korreláció valamilyen harmadik, háttérváltozó hatására vezethető vissza, amely mindkettővel erősen korrelál. Például általában elmondható, hogy a gyermekek intelligenciája korrelál a magasságukkal. Ez azonban nem azt jelenti, hogy a magasabb gyerekek okosabbak, hanem feltételezzük, hogy van egy olyan háttérváltozó, amely mindkettő tényezővel összefügg. Ebben az esetben ez a háttérváltozó az életkor: az idősebb gyerekek magasabbak, és a mentális életkoruk (így a mért intelligenciájuk) is magasabb, mint a fiatalabbaké. Mivel a testmagasság és az intelligenciaszint is erősen korrelál az életkorral, ezért matematikailag nem meglepő, hogy közöttük is együttjárást figyelhető meg. Mindez azért lehetséges, mert a korreláció nem ok-okozatot mér, hanem együttjárást, vagyis azt, hogy két változó értékei mennyire változnak együtt, mennyire jósolható be az egyik változó értékeinek változásából a másik változó értékeinek változása.

A parciális korreláció alkalmazásának feltételei
A parciális korreláció alkalmazásának feltétele, hogy a változók kvantitatívak, többdimenziós normális eloszlásúak és hasonló szórásúak legyenek. Ez azt jelenti, hogy Y változó bármely rögzített X=x érték mellett normális eloszlású, és ugyanez igaz X változóra is adott Y=y érték mellett, valamint Z változóra rögzített X=x vagy Y=y érték esetén. Tehát Y, X és Z együttes eloszlása normális. Erre azért van szükség, mert így biztosítható, hogy közöttük csak lineáris kapcsolat áll fenn, a korreláció ugyanis csak ezt a fajta kapcsolatot tudja vizsgálni. Ez azt is jelenti, hogy mindvégig figyelembe kell vennünk, hogy a parciális korreláció módszere csak arra alkalmas, hogy a háttérváltozó lineáris hatását kiszűrje. Más jellegű háttérhatások (például U alakú vagy exponenciális) még továbbra is fennállhatnak.

A parciális korreláció kiszámítása
A parciális korreláció során a két változónkból (X és Y) kiszűrjük azt a részt, amely a háttérváltozónkkal (Z) összefügg (korrelál), majd a fennmaradó, tehát a háttérváltozótól független részeikre számítunk korrelációt. Így megtudjuk a kettő közötti „tiszta” együttjárást. (Mindemellett nem szabad elfelejteni, hogy a háttérváltozókat mi választjuk ki, így nem lehetetlen, hogy továbbra is van valamilyen további háttérváltozó, amivel nem számoltunk, és ami befolyásolja a két célváltozónk kapcsolatát.)
Ennek a számításnak a matematikai háttere az alábbiak szerint alakul.
Mindkét változónkat felbontjuk két részre: egy Z-től függő és egy maradék, Z-től független részre.

Ahol Xz és Yz a két vizsgált változónk Z-vel összefüggő része, míg Xf és Yf a Z-től független részük. Xf és Yf tehát a két eredeti változónk azon részei, amelyek nincsenek lineáris kapcsolatban Z-vel.
Ezután kiszámoljuk ezeknek az Xf és Yf maradékoknak a korrelációját. Így megkapjuk X és Y Z-től független parciális korrelációs együtthatóját. Ez azonos azzal az értékkel, amelyet akkor kapnánk, ha a két változó kapcsolatát a Z háttérváltozó állandó szinten tartásával vizsgálnák.
Az egész parciális korrelációs képlet tehát így néz ki:

Ahol  X és Y Z-től független parciális korrelációs együtthatója,  X és Y egyszerű korrelációs együtthatója,  X és Z korrelációs együtthatója, vagyis X Z-vel összefüggő része,  pedig Y Z-vel összefüggő része.
Ennek a parciális korrelációnak a szignifikanciáját, vagyis a változók függetlenségét állító nullhipotézistől (H0: ) való eltérését az alábbi képlettel számíthatjuk ki:

Ahol a t a t-statisztikát jelöli, amely n-3 szabadságfokú t-eloszlást követ. Amennyiben az általunk számolt t érték nagyobb, vagy egyenlő a t-eloszlás táblázatában az n-3 szabadságfokhoz és az általunk meghatározott szignifikancia értékhez (pl. 0,05 vagy 0,01) tartozó értékkel, akkor mondhatjuk, hogy a két változó közötti (parciális) korreláció szignifikáns, tehát elvethetjük azt a hipotézist, miszerint nincs közöttük kapcsolat. (Ugyanakkor nem szabad elfeledkeznünk az elsőfajú hiba lehetőségéről.)
A parciális korrelációs együttható értéke a korrelációhoz hasonlóan -1 és 1 közé esik, amely megmutatja az együtt járás irányát (pozitív vagy negatív), valamint annak erősségét. A 0 parciális korrelációs együttható jelzi azt, ha a két változónk között nincsen összefüggés. Ha az együttható abszolút értéke 0 és 1 közé esik, akkor feltételezhetjük, hogy van a két változó között sztochasztikus kapcsolat abban az esetben is, ha kiszűrjük Z hatását.
Miután kiszámítottuk a parciális korrelációs együtthatót, ezt összehasonlíthatjuk a korrelációs (kontrollálatlan) együtthatóval, s ezáltal megtudhatjuk, hogy az általunk kiszűrt változó mennyiben befolyásolta X és Y változók kapcsolatának erejét. A parciális korrelációs együtthatóról elmondható, hogy vagy egyenlő a korrelációs együtthatóval, vagy annál kisebb.

Amennyiben a parciális korrelációs együttható egyenlő a korrelációs együtthatóval, abban az esetben a kiszűrt változónknak nem volt lényeges hatása a két változó kapcsolatára.

Mindezekkel a képletekkel és számítási lépésekkel több lineáris háttérváltozót is kiszűrhetünk, csupán ezek esetében is ki kell számolnunk az X-re és Y-ra vonatkozó hatásukat. Így megnézhetjük akár azt is, hogy egy darab független változó, a többi, általunk mért további független változótól függetlenül, önmagában mennyiben befolyásolja a függő változónk alakulását.

A parciális korreláció kiszámítása statisztikai programokban
A gyakorlatban segítségünkre vannak a statisztikai programok, amelyek megspórolják nekünk a számításokkal töltendő időt, és pár kattintással megtudhatjuk a minket érdeklő eredményeket. Különösen hasznos ez, ha nem csak 2 változónk és 1 háttérváltozónk van, hanem ennél sokkal több.

SPSS
Az SPSS programban a parciális korrelációt az Analyze - Correlate - Partial... menüpont alatt találhatjuk meg. A Partial Correlations ablakban a célváltozóinkat a Variables részbe kell tennünk, míg a háttérváltozónkat, amelynek a hatását ki akarjuk szűrni, a Controlling for részbe. Az Outputban egy táblázatot kapunk, amely megmutatja a két változó háttérváltozóra kontrollált korrelációját. Ha lefuttatunk egy korrelációelemzést is (Analyze → Correlate → Bivariate…), a két korrelációs együtthatót megvizsgálva láthatjuk, hogy a két változó kapcsolatát valóban befolyásolta-e a háttérváltozó, és milyen mértékben. A parciális korrelációt és a Pearson-féle korrelációt egyben tartalmazó táblázatot kapunk, ha a Partial Correlations ablakban az Options… menüpontban bejelöljük a Zero-order correlations pontot, amely megjeleníti a páronkénti korrelációs együtthatót nekünk a táblázatban. (Érdemes külön figyelni a szignifikanciaszintre, mivel a parciális korrelációs táblázatban nem jelöli őket külön csillaggal az SPSS, míg az egyszerű korrelációs táblázatban igen.)

RopStat
A RopStat programban a parciális korrelációt a Statisztikai elemzések - Változók kapcsolatának vizsgálata - Korrelációs és parciális korrelációs mátrix készítése menüpont alatt találhatjuk. Ezután a Változók kapcsolatának vizsgálata ablakban külön pakolhatjuk az X és Y változókat, a háttérváltozónk pedig a Kiparciálandó változók részbe kerül. Érdemes bejelölni a p-értékek kilistázása részt, hogy a szignifikanciát is mutassa a program. Az Outputban szintén megtalálhatjuk a két változó parciális együtthatóját, amelyet Excelbe átkonvertálva táblázatban is megtekinthetünk. Ugyanígy, ha elmentjük az Outputot a Teljes output file-ba, majd lefuttatunk egy egyszerű korrelációt, összehasonlíthatjuk az X és Y kontrollálatlan korrelációs együtthatóját a Z háttérváltozó hatására kontrollált parciális korrelációs együtthatójával.

Források
 Vargha András: Matematikai statisztika pszichológiai, nyelvészeti és biológiai alkalmazásokkal. Győr : Pólya Kiadó, 2008
 Psychwiki (2009. szeptember 7.). What is partial correlation. Hozzáférés: 2014. december 5. Elérhető: https://web.archive.org/web/20141227151441/http://www.psychwiki.com/wiki/What_is_a_partial_correlation%3F

Statisztika
A parciális korreláció egy olyan statisztikai módszer , amely során két kvantitatív , folytonos változó kapcsolatát egy harmadik , az előző kettővel valószínűleg kapcsolatban álló változó hatásának kontrollálásával , kiszűrésével vizsgáljuk . A parciális korreláció arra ad tehát választ , hogy milyen mértékű lenne X és Y változók között a kapcsolat , ha kiszűrnénk Z változó hatását az X és Y változóra . Az X változót tekintjük itt a független változónak , az Y-t pedig a függő változónak . A parciális korreláció alkalmazása Parciális korrelációt abban az esetben számítunk , amikor feltételezzük , hogy a két változó között fennálló korreláció valamilyen harmadik , háttérváltozó hatására vezethető vissza , amely mindkettővel erősen korrelál . Például általában elmondható , hogy a gyermekek intelligenciája korrelál a magasságukkal . Ez azonban nem azt jelenti , hogy a magasabb gyerekek okosabbak , hanem feltételezzük , hogy van egy olyan háttérváltozó , amely mindkettő tényezővel összefügg . Ebben az esetben ez a háttérváltozó az életkor : az idősebb gyerekek magasabbak , és a mentális életkoruk ( így a mért intelligenciájuk ) is magasabb , mint a fiatalabbaké . Mivel a testmagasság és az intelligenciaszint is erősen korrelál az életkorral , ezért matematikailag nem meglepő , hogy közöttük is együttjárást figyelhető meg . Mindez azért lehetséges , mert a korreláció nem ok-okozatot mér , hanem együttjárást , vagyis azt , hogy két változó értékei mennyire változnak együtt , mennyire jósolható be az egyik változó értékeinek változásából a másik változó értékeinek változása . A parciális korreláció alkalmazásának feltételei A parciális korreláció alkalmazásának feltétele , hogy a változók kvantitatívak , többdimenziós normális eloszlásúak és hasonló szórásúak legyenek . Ez azt jelenti , hogy Y változó bármely rögzített X=x érték mellett normális eloszlású , és ugyanez igaz X változóra is adott Y=y érték mellett , valamint Z változóra rögzített X=x vagy Y=y érték esetén . Tehát Y , X és Z együttes eloszlása normális . Erre azért van szükség , mert így biztosítható , hogy közöttük csak lineáris kapcsolat áll fenn , a korreláció ugyanis csak ezt a fajta kapcsolatot tudja vizsgálni . Ez azt is jelenti , hogy mindvégig figyelembe kell vennünk , hogy a parciális korreláció módszere csak arra alkalmas , hogy a háttérváltozó lineáris hatását kiszűrje . Más jellegű háttérhatások ( például U alakú vagy exponenciális ) még továbbra is fennállhatnak . A parciális korreláció kiszámítása A parciális korreláció során a két változónkból ( X és Y ) kiszűrjük azt a részt , amely a háttérváltozónkkal ( Z ) összefügg ( korrelál ) , majd a fennmaradó , tehát a háttérváltozótól független részeikre számítunk korrelációt . Így megtudjuk a kettő közötti „ tiszta” együttjárást . ( Mindemellett nem szabad elfelejteni , hogy a háttérváltozókat mi választjuk ki , így nem lehetetlen , hogy továbbra is van valamilyen további háttérváltozó , amivel nem számoltunk , és ami befolyásolja a két célváltozónk kapcsolatát . ) Ennek a számításnak a matematikai háttere az alábbiak szerint alakul . Mindkét változónkat felbontjuk két részre : egy Z-től függő és egy maradék , Z-től független részre . Ahol Xz és Yz a két vizsgált változónk Z-vel összefüggő része , míg Xf és Yf a Z-től független részük. Xf és Yf tehát a két eredeti változónk azon részei , amelyek nincsenek lineáris kapcsolatban Z-vel . Ezután kiszámoljuk ezeknek az Xf és Yf maradékoknak a korrelációját . Így megkapjuk X és Y Z-től független parciális korrelációs együtthatóját . Ez azonos azzal az értékkel , amelyet akkor kapnánk , ha a két változó kapcsolatát a Z háttérváltozó állandó szinten tartásával vizsgálnák . Az egész parciális korrelációs képlet tehát így néz ki : Ahol X és Y Z-től független parciális korrelációs együtthatója , X és Y egyszerű korrelációs együtthatója , X és Z korrelációs együtthatója , vagyis X Z-vel összefüggő része , pedig Y Z-vel összefüggő része . Ennek a parciális korrelációnak a szignifikanciáját , vagyis a változók függetlenségét állító nullhipotézistől ( H0 : ) való eltérését az alábbi képlettel számíthatjuk ki : Ahol a t a t-statisztikát jelöli , amely n-3 szabadságfokú t-eloszlást követ . Amennyiben az általunk számolt t érték nagyobb , vagy egyenlő a t-eloszlás táblázatában az n-3 szabadságfokhoz és az általunk meghatározott szignifikancia értékhez ( pl.05 vagy01 ) tartozó értékkel , akkor mondhatjuk , hogy a két változó közötti ( parciális ) korreláció szignifikáns , tehát elvethetjük azt a hipotézist , miszerint nincs közöttük kapcsolat . ( Ugyanakkor nem szabad elfeledkeznünk az elsőfajú hiba lehetőségéről . ) A parciális korrelációs együttható értéke a korrelációhoz hasonlóanésközé esik , amely megmutatja az együtt járás irányát ( pozitív vagy negatív ) , valamint annak erősségét . Aparciális korrelációs együttható jelzi azt , ha a két változónk között nincsen összefüggés . Ha az együttható abszolút értékeésközé esik , akkor feltételezhetjük , hogy van a két változó között sztochasztikus kapcsolat abban az esetben is , ha kiszűrjük Z hatását . Miután kiszámítottuk a parciális korrelációs együtthatót , ezt összehasonlíthatjuk a korrelációs ( kontrollálatlan ) együtthatóval , s ezáltal megtudhatjuk , hogy az általunk kiszűrt változó mennyiben befolyásolta X és Y változók kapcsolatának erejét . A parciális korrelációs együtthatóról elmondható , hogy vagy egyenlő a korrelációs együtthatóval , vagy annál kisebb . Amennyiben a parciális korrelációs együttható egyenlő a korrelációs együtthatóval , abban az esetben a kiszűrt változónknak nem volt lényeges hatása a két változó kapcsolatára . Mindezekkel a képletekkel és számítási lépésekkel több lineáris háttérváltozót is kiszűrhetünk , csupán ezek esetében is ki kell számolnunk az X-re és Y-ra vonatkozó hatásukat . Így megnézhetjük akár azt is , hogy egy darab független változó , a többi , általunk mért további független változótól függetlenül , önmagában mennyiben befolyásolja a függő változónk alakulását . A parciális korreláció kiszámítása statisztikai programokban A gyakorlatban segítségünkre vannak a statisztikai programok , amelyek megspórolják nekünk a számításokkal töltendő időt , és pár kattintással megtudhatjuk a minket érdeklő eredményeket . Különösen hasznos ez , ha nem csakváltozónk ésháttérváltozónk van , hanem ennél sokkal több . SPSS Az SPSS programban a parciális korrelációt az Analyze - Correlate - Partial... menüpont alatt találhatjuk meg . A Partial Correlations ablakban a célváltozóinkat a Variables részbe kell tennünk , míg a háttérváltozónkat , amelynek a hatását ki akarjuk szűrni , a Controlling for részbe . Az Outputban egy táblázatot kapunk , amely megmutatja a két változó háttérváltozóra kontrollált korrelációját . Ha lefuttatunk egy korrelációelemzést is ( Analyze → Correlate → Bivariate … ) , a két korrelációs együtthatót megvizsgálva láthatjuk , hogy a két változó kapcsolatát valóban befolyásolta-e a háttérváltozó , és milyen mértékben . A parciális korrelációt és a Pearson-féle korrelációt egyben tartalmazó táblázatot kapunk , ha a Partial Correlations ablakban az Options… menüpontban bejelöljük a Zero-order correlations pontot , amely megjeleníti a páronkénti korrelációs együtthatót nekünk a táblázatban . ( Érdemes külön figyelni a szignifikanciaszintre , mivel a parciális korrelációs táblázatban nem jelöli őket külön csillaggal az SPSS , míg az egyszerű korrelációs táblázatban igen . ) RopStat A RopStat programban a parciális korrelációt a Statisztikai elemzések - Változók kapcsolatának vizsgálata - Korrelációs és parciális korrelációs mátrix készítése menüpont alatt találhatjuk . Ezután a Változók kapcsolatának vizsgálata ablakban külön pakolhatjuk az X és Y változókat , a háttérváltozónk pedig a Kiparciálandó változók részbe kerül . Érdemes bejelölni a p-értékek kilistázása részt , hogy a szignifikanciát is mutassa a program . Az Outputban szintén megtalálhatjuk a két változó parciális együtthatóját , amelyet Excelbe átkonvertálva táblázatban is megtekinthetünk . Ugyanígy , ha elmentjük az Outputot a Teljes output file-ba , majd lefuttatunk egy egyszerű korrelációt , összehasonlíthatjuk az X és Y kontrollálatlan korrelációs együtthatóját a Z háttérváltozó hatására kontrollált parciális korrelációs együtthatójával . Források Vargha András : Matematikai statisztika pszichológiai , nyelvészeti és biológiai alkalmazásokkal . Győr \ : Pólya Kiadó , Psychwiki szeptember ) . What is partial correlation . Hozzáférés : december Elérhető : https://web.archive.org/web/20141227151441/http://www.psychwiki.com/wiki/What_is_a_partial_correlation%3F Statisztika