Hanglemezek gyártása
A mechanikus hanglemezek gyártása bonyolult, de biztonságos technológiai folyamat. A lemezek gyártása a hangrögzítéssel kezdődik, a lemeznek galvanoplasztikai sokszorosításával folytatódik, végül nagy teljesítményű présgépekkel történő préseléssel fejeződik be.

Akusztikus hangfelvételi eljárás 
Az elektromos hangfelvételi eljárás bevezetése előtt a lemezvágó gép fordulatszámát röpsúlyos fordulatszám szabályozó tartotta állandó értéken. A már elkészült felvételt módosítani nem lehetett, hiba esetén meg kellett ismételni.

Elektromos hangfelvételi eljárás 
Az elektroncső feltalálása már 1920-ban lehetővé tette, hogy a mikrofonnal felvett hangot felerősítsék, és elektrodinamikus eljárással vágják a hanglemezeket. A Western Electric mérnökei meg is valósították. Az új fajta lemezek sokkal jobb hangminőséget nyújtottak. Ám az új eljárással készült lemezeket nem dobták piacra; attól féltek, hogy az addig felgyülemlett akusztikus felvételek eladhatatlanná válnak. Végül a Columbia és a Victor átvette a szabadalmat, és 1925-ben elkezdődött az új eljárással készült lemezek eladása.

Érdekessége a dolognak, hogy Enrico Caruso 1921-ben meghalt, és kizárólag akusztikus felvételek maradtak utána. Ezeken Caruso hangját általában zongorakísérettel rögzítették. A zenekedvelők számára elkezdődött ezeknek a felvételeknek átírása elektromos eljárással, sőt: lehetővé vált zenekari muzsika hozzákeverése is. Emlékezetes az 1904-ben rögzített énekhangja, amelyeket a Bécsi Rádió Szimfonikus Zenekara 2002-ben egészített ki a zenekari kísérettel

1916-ban feltalálták a kondenzátormikrofont, hamarosan utána (1920-ban) a szalagmikrofont (Bändchen mikrofon néven ismeretes Magyarországon). Ettől kezdve nem a hangfelvevő eszköz, hanem a hangrögzítés módja – és főleg a lejátszás lehetőségei – jelentették a hangminőség korlátozó tényezőit.

Ezek az évek jelentették az áttörést a hangosfilmek történetében. A Vitaphone alkalmazta először a 33 1/3 fordulatszámot. A lemezek átmérője 16 hüvelyk (40,6 cm) volt, így 11 percnyi hangot lehetett egyetlen lemezen rögzíteni.

A hanglemez hangvisszaadásának problémái 
Az első probléma az, hogy a lemez állandó szögsebességgel forog. Ezért a hangfelvétel elején maximális a barázdamenti sebesség, amely a legbelső barázdánál csaknem harmadára csökken, így romlik a magas hangok visszaadása. A legkülső hangbarázda átmérője 292 mm, legbelső 108 mm. Ha a maximális írási sebesség 100 mm/s, akkor a legbelső barázda sebessége csupán 37 mm/s. Ezt úgy küszöbölik ki, hogy a felvétel végén magashang emelést alkalmaznak. Történtek próbálkozások az állandó kerületi sebességű forgatásra, de ilyen eszköz nem került kereskedelmi forgalomba. Érdekességként még manapság is készítenek olyan lemezt, amelynél a fentiek miatt belülről-kifelé halad a lejátszófej. Ravel Bolerója ugyanis pianisszimóval kezdődik és fortissziómal fejeződik be. Minden más zeneműtől eltérő módon viseli a nagy amplitúdókat és a nagy sebességamplitúdókat.

A másik probléma az, hogy a lejátszókar rögzített függőleges tengely körül képes elfordulni, mialatt végighallgatjuk a lemezt. Az egyenes lejátszókarnál ez azt jelenti, hogy a lejátszótű kezdetben a sztereó bal csatornán támaszkodik, és oldalirányba húzza el a hangszedő kart. Ennek következtében jön létre a skating (szánkázási erő). Hasonló történik a legbelső barázdánál, ellentétes irányban. A problémát a hajlított hangszedő kar (20-30 fokban meghajlítva) és az antiskating erő beállító mechanika oldja meg. Természetesen megoldották azt, hogy a lemezvágó fej mindig a barázda futásirányában álljon (linear recording, illetve lejátszásnál linear tracking, tangential tracking). Ezért léteznek ugyanígy felépített lejátszó készülékek is. A gyakorlat viszont azt mutatja, hogy a lineáris vágású lemezeket többnyire rögzített forgáspontú lejátszókarral játsszák le. Ezért van skating, és van torzítás is hol a bal, hol a jobb csatorna rovására.

A hangerő tekintetében a torzítás a sztereó technikában azzal jelentkezik, hogy a bal-és jobb csatorna eltérő hangerővel szól. Erre a megoldás a változó menetemelkedésű barázda (806-13-22 groove with variable pitch), illetve a változó mélységű barázda (806-13-23 groove with variable depth). Ennek megoldása az, hogy a hangfelvételt tartalmazó magnetofon két lejátszófejet tartalmaz. Az első lejátszófej vezérli az imént említett korrekciókat, és azt is, ha változó barázdasűrűségre van szükség. A második lejátszófej szolgáltatja a valóban rögzítendő hanganyagot. Érdemes megjegyezni, hogy az angol pitch kifejezés itt nem a hangmagasságot jelenti, hanem a sugár egységére eső barázdák számát.

A barázdák szélessége és sűrűsége ugyan szabványos, de előfordulhatnak szokatlan részek a muzsikában. Ilyen lehet például, ha egy orgonafelvételnél teljes hangerővel szólal meg a szubkontra C (16,3 Hz).

További problémát jelent az, hogy a vágó- és lejátszótűnek nem nulla a mérete. A vágótű hátoldala 45°-os szögben áll, ezért a barázda oldalvonala nem lehet 45°-nál nagyobb görbületű. A barázda széle hű másolata a hangnak, de az így kialakult hullámvonal egyenestől való eltérése csak a normál lemezeknél nagyobb 20 foknál. Ugyanezen okból a barázda nagy kitérésnél szűkül, és ez a körkúp formájú lejátszótűt kiemeli a barázdából. Csakhogy a sztereó technikánál a tű függőleges mozgása a jobb- és bal csatorna különbségével arányos. Egy ilyen hiba következtében a sztereó hangtér hol szélesedik, hol meg szűkül.
Ennek megoldása az elliptikus lejátszótű, amely oldalirányban előírt szélességű, de a lejátszás irányában keskeny (felülről nézve a barázda irányára merőlegesen kiszélesedik). A jelenség a lemezvágásnál nem lép fel, mert a vágótű V alakú.

A hanglemez tulajdonságainak befolyása a frekvenciaátvitelre 
Meg kell különböztetnünk a barázda irányába eső haladási sebességet a barázdára merőleges írási sebességtől. Egy normállemez legkülső barázdájának haladási sebessége túllépi az 1 m/s-ot. Keresztirányban, a hangerővel arányos kitérés sebessége a legtöbb szabvány szerint 100 mm/s. Ez a maximális kitérés és a maximális hangerő alapszintje 1000 Hz frekvencián. Ha ezt betartanánk, a mély hangoknál akkora kitérés (amplitúdó) jönne létre, amely nagyobb a barázda szélességénél (50μm), és a lejátszótű átugrana a szomszéd barázdába. Nagyobb hangfrekvenciáknál irreálisan nagyra növekednék az írási gyorsulás, ezért ott is állandó amplitúdójú vágást alkalmaznak.

Mint a rezgésekre vonatkozó fizikai ismertekből ismeretes, az amplitúdó és a gyorsulás ellentétes előjelű és függ a körfrekvenciától (a képletekben omega jelzi). Ez magyarázza meg a lemezvágásnál alkalmazott frekvenciamenetet.

Legyen az amplitúdó jele r. Ebből a sebesség ,

a tű gyorsulása

RIAA frekvenciamenet 

Az elmúlt technológiai megoldások többféle frekvenciamenet megvalósításához vezettek. Ezek közül leginkább ismeretes az amerikai hanglemezgyártók szövetségének (RIAA) ajánlása. Ezt érdekességképpen a DECCA frekvenciamenettel hasonlítjuk össze. A frekvenciamenet töréspontjait nem a frekvenciával határozzák meg, hanem a hozzá tartozó időállandóval. Ezért az időállandó pontos, a frekvencia viszont kerekített érték. Az alábbi példák sztereó hanglemezek maximális kivezérlésére vonatkoznak és többnyire 250 mm átmérőjű „nagylemezekre”.

A rögzítendő frekvenciatartomány 1:1000-hez. A mellékelt ábrán látható, hogy az ezt megvalósító amplitúdó tartományt 40 dB-re, tehát 1:100-ra szűkítették le.

A növekvő frekvenciák irányában haladva az első töréspont 20 Hz-nél található (7960 μs). Ezért a 20 Hz alatti frekvenciák amplitúdója növekszik, de ez nem kritikus, hiszen nincs olyan zenemű, amelynél 20 Hz alatti kontrabasszus hangok maximális hangerővel szólnának.  Egyébként ebben a tartományban jelentkezik a hordozó és a meghajtás dübörgő hangja (rumble), amelyet az ún. rumpliszűrővel amúgyis le szokás vágni.

20 Hz-től 50 Hz-ig (3180 μs) a hangokat állandó sebességgel vágják Ez elméletileg 8 mm/s.

50 Hz-től 500 Hz-ig (318 μs) állandó amplitúdójú vágást (25 μm) használnak. Ennek sebessége mono lemezeknél 100 mm/s-ig növekszik. A 78-as fordulatszámú ún. normállemezeknél (common records) az amplitúdó 50 μm is lehet.

500 és 2120 között állandó sebességű vágást alkalmaznak (monaurális lemezeknél 100 mm/s, sztereo lemezeknél 80 mm/s).

2120 Hz fölött (75 μs) állandó amplitúdójú a vágás. Az író- és lejátszótű gyorsulása maximális hangerőnél 4000 m/s², félelmetesen nagy, de mértek már 15000 m/s² gyorsulást is. Itt jelentkezik a különbség: a DECCA lemezek töréspontja 3183 Hz (50 μs).

A lemezvágás szempontjai a lejátszáshoz 
A lemezgyártásról szóló szócikkben is meg kell említenünk mindennek a következményét a lejátszásra, ugyanis a lejátszófejeknek két csoportja létezik:

Amplitúdó-érzékeny hangszedők:
kristály (piezzoelektromos)
keramikus
kondenzátor (elektrosztatikus)
fotoelektromos
félvezetős
nyúlásmérő bélyeges

Sebesség-érzékeny hangszedők:
mozgó mágneses
dinamikus (mozgó tekercses)
Az előbbiekben említett frekvenciamenet következménye, hogy a dinamikus hangszedő 500 Hz alatt mélyhang emelést, 2120 Hz fölött magashang vágást igényel. Ezt valósítják meg azok az áramkörök, amelyeket általánosságban RIAA korrektornak neveznek. A RIAA korrektor frekvenciamenete épp tükörképe a vágási amplitúdó frekvenciamenetének (500 Hz-től 50 Hz-ig a jel sebessége épp tizedére csökken, kb. 8 mm/s-ra).

Olcsóbb lemezjátszóknál, keramikus, vagy kristályhangszedőnél viszonylag kis ellenállással lesöntölve a hangszedőt elég jól helyreállítható a kívánt frekvenciamenet. Habár az ilyen hangszedő mélyemeléssel adja vissza a rögzített hangot, a gyenge minőségű erősítők ezt általában kompenzálják.

A hangzó anyag összeállítása 
A hangfelvétel nagy hangminőségű stúdiómagnetofonnal készül. Ennek korrigálása, keverése eredményeképp alakul ki a tényleges rögzítendő zenei anyag.

Lemezvágás 
A sellak lemezek gyártását egy 1942-es film mutatja be
A Hogyan készül? sorozatban a mikrobarázdás lemezgyártás folyamata látható

Saját használatra ritkán alkalmaztak otthoni lemezvágó készüléket. Ennek egyik oka, hogy a felvétel hibáit kijavítani nem lehetett. A másik a nyersanyag (a hanghordozó) beszerzésének nehézsége. Ilyen célra néha elhasznált röntgenlemezeket alkalmaztak. Ezek a felvételek meglehetősen rossz minőségűek voltak.
A huszadik század közepén virágzott a Saját hangja, vigye haza szolgáltatás.

Adatok 

A magyar szabvány természetesen a kerekített metrikus értékeket tartalmazza.

A lemezvágáshoz felhasznált anyag 

Kezdetben sellakból, majd viaszból készültek hanglemezek. A Magyar Rádió hangfelvételei a második világháború előtt viaszlemezre, filmre (7 mm széles és 32 cm/s sebességű Mille-rendszer), vagy mágnesszalagra (90 cm/s sebességű Stille-rendszer) készültek. A nyersanyaghiány éveiben röntgenlemezeket is használtak erre a célra.

Magyarországon az ipari lemezgyártásnál csaknem ugyanabban az időben hagytak fel a viaszlemezes technológiával a lakklemez javára és a magnetofon használatára 1952-ben. Ez egybeesett a hanglemezipar államosításával és a Magyar Hanglemezgyártó Vállalat létrehozásával 1951 június 1-jén. A hangfelvételeket a Rottenbiller utcai Odeon mozi termeiben végezték. A Magyar Kábel Művek havonta 2000 lemezt volt képes préselni. A mikrobarázdás lemezek gyártása 1956-ban kezdődött. Az első mikrobarázdás hanglemez a Bánk Bán opera néhány részletét tartalmazta. Az első két évben a lemezvágást és préselést a Supraphon gyár végezte, 1958-ról kezdve ez már Magyarországon történt. 1975-től Mocsáry Gábor vezette a magyar hanglemezgyártást.

Az ipari lemezvágó gép 

A klasszikus elektromos felvételi eljárásoknál a fordulatszámot rögzített áttétellel valósították meg. A meghajtás szinkronmotorral történt. Minthogy az Egyesült Államokban a hálózati frekvencia 60 Hz és a szinkronmotor fordulatszáma 3600, ott a normállemez fordulatszámát 46:1 áttételen keresztül 78,2608 fordulatszámmal állították be, Európában a hálózati frekvencia 50 Hz, a szinkronmotor fordulatszáma 3000 percenként, a mechanikus áttétel 77:2, ezért a lemez valójában 77,92 fordulatszámmal forog.

A lemezvágó gép lelke egy gondosan kiegyensúlyozott lemeztányér. A 45-ös fordulatszámú lemezek gyártásánál használtak utoljára áttételes hajtást. A sebességet azóta direkt meghajtással elektronikus úton állítják be a szabványos értékre. A lemezgyártás történetében alkalmazott fordulatszámok:
16 2/3
22 1/2
33 1/3
45
78
A lemezvágó gép (Cutting lathe, 806-14-03) tányérja nagyobb még a legnagyobb vágandó lemeznél is. A rádiózás technikájában alkalmazott ún. transciption disk írásakor nagyobb átmérőjű hordozót alkalmaznak, amelynek 400 mm az átmérője. Normál körülmények között a nyers lemez kb. 300 mm átmérőjű. A lemezméretek eredetileg angol hüvelykben voltak kerek számok, ezeket már mm-ben mérik.

A gyártáshoz 1 mm vastagságú fényesre polírozott alumínium lemezt használnak. Ezt centrifugálöntéssel igen vékony nitrocellulóz réteggel vonják be. Ennek száradása után a lemez készen áll a vágásra.

A lemeztányér kb. 40 kg tömegű; azért, hogy a tehetetlensége is állandó értéken tartsa a fordulatszámát. Felületén apró furatok található, amelyek vákuumszivattyúhoz csatlakoznak. A vákuum és az atmoszférikus nyomás különbsége rögzíti szorosan a lakklemezt a tányérra.

Vágófej 

Az elektropédiában cutter head a neve (806-14-04).
A vágófej elektromechanikus működtetésű már azóta, ahogy megkezdődött az elektromos felvételi eljárás alkalmazása. Működése hasonló a dinamikus hangszóróéhoz. Az elektromágnes jobbra-balra mozgatja a vágófejet, így valósul meg a Berliner-féle oldalirányú vágás. 1948 óta, mióta létezik sztereó technika, ez úgy változott, hogy a két elektromágnes egymáshoz képes derékszögben helyezkedik el, a lemez síkjára 45°-os szögben. Ezt kompatibilitási célból tervezték így. Eredményeképpen a két mozgás eredménye vízszintesen a bal- és jobb csatorna összege, ezért monaurális lemezjátszóval monaurális hangként lejátszható. A két komponens vektori összege a függőleges mozgásirányban a bal- és a jobb csatorna különbsége (voltaképpen az Edison-féle mélyírás).

Mindkét elektromágneshez kapcsolódik egy további tekercs. Ezzel ellenőrizhetjük, hogy valóban lineárisan működik-e a lemezvágás. Az ellenőrző tekercsek feszültségét elektronikusan visszacsatolják, hogy kiegyenlítsék a vágófej esetleges nemlinearitásait. Reaktív elemek lévén ez némi fázistolással valósul meg, amely pozitívba fordíthatja a visszacsatolást. Ezért a tekercseket és az elektronikát úgy tervezik meg, hogy a pozitív visszacsatolás magasan 20 kHz felett jöhessen csak létre.

Tekintettel arra, hogy a tekercsek alacsony impedanciájúak, a rajtuk átfolyó áram rendkívül nagy. Például a 10 kHz-en 2 Ω impedanciájú vágófejen 330 mm/s vágósebességhez 3 A áramerősség szükséges. Ezért a vágófejet hűteni kell. Ekkora sebességű vágást csak néhány másodpercig bírnak a lemezvágó gépek. Minőségi felvételek, vagy mérőlemezek készítésénél előfordult, hogy a lemezt fele fordulatszámmal írták, hogy feleakkora legyen a vágósebesség is. Lejátszásnál ezek a jelek hamar „lekopnak” a lemezről. A legújabb lejátszó eszközök (például az optikai letapogatás) ezeknek a jeleknek a lejátszását is lehetővé teszik.

A vágótű és a barázda 
A barázdák között biztonsági sáv helyezkedik el, úgy, hogy a legnagyobb amplitúdójú kivezérlésnél is maradjon védőtávolság két barázda között. Értéke általában 5 μm. A vágótű (IEC Cutting stylus 806-14-05) végének lekerekítése sztereó lemezeknél 5 μm, sokkal kisebb, mint a lejátszótű végének lekerekítése. Ez azért van így, hogy a lejátszótű ne érinthesse a barázda fenekét (ekkor ugyanis elválnék az érintkezése a barázdára írt rezgésképtől).

A barázda két oldalfala között 90° eltérés van, tehát merőlegesek egymásra. A 78-as lemeznél ez az előírás nem volt még ilyen szigorú). A lejátszótű oldalszöge ennél mindig kisebb, ezért a barázda feneke fölött gyakorlatilag egyetlen ponton érinti a barázdát.

A modulálatlan (néma) barázdák keresztmetszete V alakú. V alakú ott is, ahol modulációt tartalmaz, azonban ez jobbra-balra kitér. A vágótű élei a függőlegestől 15 fokkal eltérően a haladás irányába előre dőlnek (hivatalosan ez 75°-os irány). Forgácsolástechnikailag ez valójában vésés (gravírozás), de a vágás kifejezés terjedt el. A vágóélek szélét leélezik, ez a kiforgácsolt lakkot oldalra sodorja. A leforgácsolt lakkport sűrített levegő áramlása távolítja el. A vágótű hátoldalát megerősítve gyártják. Ezzel biztosítják a mechanikai merevségét és a hőelvezetést. A hátoldal általában 45°-os. Ezért nem lehet olyan lemezt írni, amelynél a barázda menti sebesség és a kitérés (az amplitúdó) sebessége azonos nagyságrendbe esnek. Ez határolja be a felvétel legutolsó barázdái esetében megengedett sebességet. Egy 250 mm-es mikrobarázdás lemez kezdő barázdájához 146,3 mm-es sugár tartozik, míg a hangfelvétel utolsó barázdájának sugara 60,325 mm. Ezért a barázda-menti sebesség kívül 509 mm/s, az utolsó barázdánál már csak 209 mm/s. Ha a vágás sebessége és a barázda sebessége megegyezik, akkor a vágás iránya eléri a 45°-ot. Ezért sok vágótű hátoldala 40°-os szögben készül. Szabvány (IEC–RIAA-ANSI) szerint az első, hangot tartalmazó barázda átmérője  hüvelyk, tehát 246,8 mm, az utolsóé , tehát 120,6 mm.

A felírt zenei anyagtól függően a vágótű hűtése, illetve fűtése is szükséges lehet. Ha nagy sebességű a vágás (magas hangoknál). akkor héliumgáz áramoltatásával hűtik. Kis sebességű vágásnál viszont érdemes a vágótűt fűteni. Ekkor ugyanis nem recés forgácsolás történik; sokkal inkább előnyös, hogy a barázda fala kissé megolvad, hűebb a hang felírása, és zajmentes a felvétel.

A nyers lemez (Lacquer disk 806-13-42) átmérője nagyobb, mint a végleges lemezé (Lacquer original 806-13-43). Erre azért van szükség, hogy a külső részen próbavágást lehessen végezni. Ezt ellenőrzésképpen lehallgatják, így ellenőrzik a lemez saját zaját. Rendes körülmények között az eredmény teljesen néma lemez. Az erre a célra felhasznált részt később levágják, nem kerül kereskedelmi forgalomba.

Lemezvágás végén a lemez közepére gravírozzák a matrica számát és a készítője nevének kezdőbetűit. Ez azonosítja a lemezt egészen addig, amíg rá nem kerül a nyomtatott címke.

A lakklemez 
A lakklemezt nem érdemes lejátszani, mert a lejátszótű leforgácsolná a magasabb frekvenciájú barázdákat. Ezért a friss lemezt optikai úton ellenőrzik. Amennyiben rendben van, kezdődhet az első fémréteg felvitele. A lemezről ultrahanggal rezgetett folyadékban lemossák a lakkpor maradékát, majd a zsírtalanított és katalitikusan adszorbcióra érzéketlenített felületre pórusmentes ezüstréteget visznek fel. Németországban használtak rézbevonatot is erre a célra.

Igen ritkán, de alkalmaztak erre a célra vákuumban történő katódporlasztási eljárást is. A magyar hanglemezgyártásnál ezüst-nitrát és szerves hordozó elegyét porlasztják rá a lemez felületére. A szerves anyag redukciója 10−4 mm vastagságú ezüstréteget választ le a lakkréteg felületén.(Silvering 806-13-45)

Az alap ezüstréteg már alkalmas a galvanizálási műveletre. Ennek első lépése az előnikkelezés: 5 μm vastagságú pórusmentes nikkelréteget visznek fel kb. 1 A/dm² áramsűrűséggel. Azt nikkelszulfamátos; Ni(SO3NH2)2 oldatban tovább növesztik, de egyre növekvő áramsűrűséggel. Két óra alatt az áramsűrűséget 20 A/dm²-re növelik (az ehhez szükséges áramerősség akár 200 A is lehet). A nikkelréteg vastagsága kb. 0,3...0,4 mm.

A lemez széleit ekkor vágják le, majd a kész réteget leválasztják a lakklemezről. Ez olyan lemez, amelyen az ezüstréteg a barázdák tükörképe (ahol mélyedés volt, ott most kiemelkedés látható). Ez az ezüstös apa, vagy patrica (Master negative 806-13-50, franciául Père orginal). Erről akár el is lehetne kezdeni a préselést. Ám ebben az esetben túlságosan kevés levonatot lehetne készíteni. Ezért szükséges a két következő galvanoplasztikai műveleti lépés.

A lemezgyártás történetében egyszer fordult elő, hogy az apalemez elkopott a túl sok másolat készítése miatt. Ez a Bing Crosby előadásában készült White Christmas volt. A gyártó arra kényszerült, hogy ismételje meg a teljes hangfelvételt és a teljes gyártási eljárást.

Galvanoplasztika 
A galvanoplasztikai (electroplating) eljárásnak kétszer kell megtörténnie. Először másolatot készítenek az apalemezről; ez a nikkelanya (Positive 806-13-52, franciául Mère), más néven mester pozitív, vagy matrica. Az anyalemez hű másolata a hangfelvétel és lemezvágás eredményeként készített lakklemeznek, tehát akár le is lehetne játszani. A matricát monomolekuláris passziváló réteggel látják el, ugyanis a két fémréteg elválaszthatatlanul összenőne. Vastagsága kb. 0,4 mm. Az anyalemez kézzel és puszta szemmel még javítható, a kattanásokat okozó anyag eltávolítható.

Újabb galvanoplasztikai eljárással erről készül a fiúlemez (Negative 806-13-49, franciául Père); ez az, amelyről már a tényleges préselés elvégezhető (Preparing for Stamping 806-13-34). A fiúlemeznél végzik a központosítást és a központi furatot is ezen készítik el, majd további kis porozitású, kb. 0,1 μm vastagságú keménykróm bevonatot is kap.

Az apalemezről készül egy tartalék másolat is, amelyet össze kell hasonlítani a kétszeres galvanizálással létrehozott fiúlemezzel. A préselést természetesen a fiúlemezről végzik.

Préselés 

A préselés (moulding 806-13-34) a présgépben (stamper 806-13-53) a lemezgyártás befejező művelete. A felhasznált anyag; a törhetelen lemez alapanyaga a vinilit, amely PVC alapú kopolimer, nagyjából 15% polivinilacetát (PVAc) tartalommal; lágyító, stabilizáló és egyéb adalékokkal. Ez bekerül egy extruderbe, ahol kb. 140 fokon készül a homogenizált pogácsa.

Alulra és felülre egy-egy préselhető, simára lecsiszolt hátlapú fiúlemezt helyeznek, ezúttal már címkével ellátva. Középre helyezve a pogácsát (biscuit 806-13-40) megindul a préselés. Az ehhez szükséges hőt 10 bar nyomású 180 fokos túlhevített gőz szolgáltatja. A hőntartás és a hideg vizes hűtés kevesebb, mint 25 másodpercig tart. A préselés hatására kis mennyiségű vinilit türemkedik ki a lemeztányér szélén, ezt még le kell tördelni. Ezután a tasakba helyezés következik – kész a lemez.

Megjegyzések

Források

Hanghordozók
Hangtechnika
A mechanikus hanglemezek gyártása bonyolult , de biztonságos technológiai folyamat . A lemezek gyártása a hangrögzítéssel kezdődik , a lemeznek galvanoplasztikai sokszorosításával folytatódik , végül nagy teljesítményű présgépekkel történő préseléssel fejeződik be . Akusztikus hangfelvételi eljárás Az elektromos hangfelvételi eljárás bevezetése előtt a lemezvágó gép fordulatszámát röpsúlyos fordulatszám szabályozó tartotta állandó értéken . A már elkészült felvételt módosítani nem lehetett , hiba esetén meg kellett ismételni . Elektromos hangfelvételi eljárás Az elektroncső feltalálása márban lehetővé tette , hogy a mikrofonnal felvett hangot felerősítsék , és elektrodinamikus eljárással vágják a hanglemezeket . A Western Electric mérnökei meg is valósították . Az új fajta lemezek sokkal jobb hangminőséget nyújtottak . Ám az új eljárással készült lemezeket nem dobták piacra ; attól féltek , hogy az addig felgyülemlett akusztikus felvételek eladhatatlanná válnak . Végül a Columbia és a Victor átvette a szabadalmat , ésben elkezdődött az új eljárással készült lemezek eladása . Érdekessége a dolognak , hogy Enrico Carusoben meghalt , és kizárólag akusztikus felvételek maradtak utána . Ezeken Caruso hangját általában zongorakísérettel rögzítették . A zenekedvelők számára elkezdődött ezeknek a felvételeknek átírása elektromos eljárással , sőt : lehetővé vált zenekari muzsika hozzákeverése is . Emlékezetes azben rögzített énekhangja , amelyeket a Bécsi Rádió Szimfonikus Zenekaraben egészített ki a zenekari kísérettel 1916-ban feltalálták a kondenzátormikrofont , hamarosan utánaban ) a szalagmikrofont ( Bändchen mikrofon néven ismeretes Magyarországon ) . Ettől kezdve nem a hangfelvevő eszköz , hanem a hangrögzítés módja – és főleg a lejátszás lehetőségei – jelentették a hangminőség korlátozó tényezőit . Ezek az évek jelentették az áttörést a hangosfilmek történetében . A Vitaphone alkalmazta először a1/3 fordulatszámot . A lemezek átmérőjehüvelyk6 cm ) volt , ígypercnyi hangot lehetett egyetlen lemezen rögzíteni . A hanglemez hangvisszaadásának problémái Az első probléma az , hogy a lemez állandó szögsebességgel forog . Ezért a hangfelvétel elején maximális a barázdamenti sebesség , amely a legbelső barázdánál csaknem harmadára csökken , így romlik a magas hangok visszaadása . A legkülső hangbarázda átmérőjemm , legbelsőmm . Ha a maximális írási sebességmm/s , akkor a legbelső barázda sebessége csupánmm/s . Ezt úgy küszöbölik ki , hogy a felvétel végén magashang emelést alkalmaznak . Történtek próbálkozások az állandó kerületi sebességű forgatásra , de ilyen eszköz nem került kereskedelmi forgalomba . Érdekességként még manapság is készítenek olyan lemezt , amelynél a fentiek miatt belülről-kifelé halad a lejátszófej. Ravel Bolerója ugyanis pianisszimóval kezdődik és fortissziómal fejeződik be . Minden más zeneműtől eltérő módon viseli a nagy amplitúdókat és a nagy sebességamplitúdókat . A másik probléma az , hogy a lejátszókar rögzített függőleges tengely körül képes elfordulni , mialatt végighallgatjuk a lemezt . Az egyenes lejátszókarnál ez azt jelenti , hogy a lejátszótű kezdetben a sztereó bal csatornán támaszkodik , és oldalirányba húzza el a hangszedő kart . Ennek következtében jön létre a skating ( szánkázási erő ) . Hasonló történik a legbelső barázdánál , ellentétes irányban . A problémát a hajlított hangszedő karfokban meghajlítva ) és az antiskating erő beállító mechanika oldja meg . Természetesen megoldották azt , hogy a lemezvágó fej mindig a barázda futásirányában álljon ( linear recording , illetve lejátszásnál linear tracking , tangential tracking ) . Ezért léteznek ugyanígy felépített lejátszó készülékek is . A gyakorlat viszont azt mutatja , hogy a lineáris vágású lemezeket többnyire rögzített forgáspontú lejátszókarral játsszák le . Ezért van skating , és van torzítás is hol a bal , hol a jobb csatorna rovására . A hangerő tekintetében a torzítás a sztereó technikában azzal jelentkezik , hogy a bal-és jobb csatorna eltérő hangerővel szól . Erre a megoldás a változó menetemelkedésű barázda22 groove with variable pitch ) , illetve a változó mélységű barázda23 groove with variable depth ) . Ennek megoldása az , hogy a hangfelvételt tartalmazó magnetofon két lejátszófejet tartalmaz . Az első lejátszófej vezérli az imént említett korrekciókat , és azt is , ha változó barázdasűrűségre van szükség . A második lejátszófej szolgáltatja a valóban rögzítendő hanganyagot . Érdemes megjegyezni , hogy az angol pitch kifejezés itt nem a hangmagasságot jelenti , hanem a sugár egységére eső barázdák számát . A barázdák szélessége és sűrűsége ugyan szabványos , de előfordulhatnak szokatlan részek a muzsikában . Ilyen lehet például , ha egy orgonafelvételnél teljes hangerővel szólal meg a szubkontra C3 Hz ) . További problémát jelent az , hogy a vágó- és lejátszótűnek nem nulla a mérete . A vágótű hátoldala-os szögben áll , ezért a barázda oldalvonala nem lehet-nál nagyobb görbületű . A barázda széle hű másolata a hangnak , de az így kialakult hullámvonal egyenestől való eltérése csak a normál lemezeknél nagyobbfoknál . Ugyanezen okból a barázda nagy kitérésnél szűkül , és ez a körkúp formájú lejátszótűt kiemeli a barázdából . Csakhogy a sztereó technikánál a tű függőleges mozgása a jobb- és bal csatorna különbségével arányos . Egy ilyen hiba következtében a sztereó hangtér hol szélesedik , hol meg szűkül . Ennek megoldása az elliptikus lejátszótű , amely oldalirányban előírt szélességű , de a lejátszás irányában keskeny ( felülről nézve a barázda irányára merőlegesen kiszélesedik ) . A jelenség a lemezvágásnál nem lép fel , mert a vágótű V alakú . A hanglemez tulajdonságainak befolyása a frekvenciaátvitelre Meg kell különböztetnünk a barázda irányába eső haladási sebességet a barázdára merőleges írási sebességtől . Egy normállemez legkülső barázdájának haladási sebessége túllépi azm/ s-ot . Keresztirányban , a hangerővel arányos kitérés sebessége a legtöbb szabvány szerintmm/s . Ez a maximális kitérés és a maximális hangerő alapszintjeHz frekvencián . Ha ezt betartanánk , a mély hangoknál akkora kitérés ( amplitúdó ) jönne létre , amely nagyobb a barázda szélességénélm ) , és a lejátszótű átugrana a szomszéd barázdába . Nagyobb hangfrekvenciáknál irreálisan nagyra növekednék az írási gyorsulás , ezért ott is állandó amplitúdójú vágást alkalmaznak . Mint a rezgésekre vonatkozó fizikai ismertekből ismeretes , az amplitúdó és a gyorsulás ellentétes előjelű és függ a körfrekvenciától ( a képletekben omega jelzi ) . Ez magyarázza meg a lemezvágásnál alkalmazott frekvenciamenetet . Legyen az amplitúdó jele r . Ebből a sebesség , a tű gyorsulása RIAA frekvenciamenet Az elmúlt technológiai megoldások többféle frekvenciamenet megvalósításához vezettek . Ezek közül leginkább ismeretes az amerikai hanglemezgyártók szövetségének ( RIAA ) ajánlása . Ezt érdekességképpen a DECCA frekvenciamenettel hasonlítjuk össze . A frekvenciamenet töréspontjait nem a frekvenciával határozzák meg , hanem a hozzá tartozó időállandóval . Ezért az időállandó pontos , a frekvencia viszont kerekített érték . Az alábbi példák sztereó hanglemezek maximális kivezérlésére vonatkoznak és többnyiremm átmérőjű „ nagylemezekre” . A rögzítendő frekvenciatartomány1000-hez . A mellékelt ábrán látható , hogy az ezt megvalósító amplitúdó tartománytdB-re , tehát100-ra szűkítették le . A növekvő frekvenciák irányában haladva az első töréspontHz-nél találhatóμs ) . Ezért aHz alatti frekvenciák amplitúdója növekszik , de ez nem kritikus , hiszen nincs olyan zenemű , amelynélHz alatti kontrabasszus hangok maximális hangerővel szólnának . Egyébként ebben a tartományban jelentkezik a hordozó és a meghajtás dübörgő hangja ( rumble ) , amelyet az ún . rumpliszűrővel amúgyis le szokás vágni . 20 Hz-tőlHz-igμs ) a hangokat állandó sebességgel vágják Ez elméletilegmm/s . 50 Hz-tőlHz-igμs ) állandó amplitúdójú vágástμm ) használnak . Ennek sebessége mono lemezeknélmm/ s-ig növekszik . Aas fordulatszámú ún. normállemezeknél ( common records ) az amplitúdóμm is lehet . 500 ésközött állandó sebességű vágást alkalmaznak ( monaurális lemezeknélmm/s , sztereo lemezeknélmm/s ) . 2120 Hz fölöttμs ) állandó amplitúdójú a vágás . Az író- és lejátszótű gyorsulása maximális hangerőnélm/s² , félelmetesen nagy , de mértek márm/ s² gyorsulást is . Itt jelentkezik a különbség : a DECCA lemezek töréspontjaHzμs ) . A lemezvágás szempontjai a lejátszáshoz A lemezgyártásról szóló szócikkben is meg kell említenünk mindennek a következményét a lejátszásra , ugyanis a lejátszófejeknek két csoportja létezik : Amplitúdó-érzékeny hangszedők : kristály ( piezzoelektromos ) keramikus kondenzátor ( elektrosztatikus ) fotoelektromos félvezetős nyúlásmérő bélyeges Sebesség-érzékeny hangszedők : mozgó mágneses dinamikus ( mozgó tekercses ) Az előbbiekben említett frekvenciamenet következménye , hogy a dinamikus hangszedőHz alatt mélyhang emelést,Hz fölött magashang vágást igényel . Ezt valósítják meg azok az áramkörök , amelyeket általánosságban RIAA korrektornak neveznek . A RIAA korrektor frekvenciamenete épp tükörképe a vágási amplitúdó frekvenciameneténekHz-tőlHz-ig a jel sebessége épp tizedére csökken , kb.mm/s-ra ) . Olcsóbb lemezjátszóknál , keramikus , vagy kristályhangszedőnél viszonylag kis ellenállással lesöntölve a hangszedőt elég jól helyreállítható a kívánt frekvenciamenet . Habár az ilyen hangszedő mélyemeléssel adja vissza a rögzített hangot , a gyenge minőségű erősítők ezt általában kompenzálják . A hangzó anyag összeállítása A hangfelvétel nagy hangminőségű stúdiómagnetofonnal készül . Ennek korrigálása , keverése eredményeképp alakul ki a tényleges rögzítendő zenei anyag . Lemezvágás A sellak lemezek gyártását egyes film mutatja be A Hogyan készül ? sorozatban a mikrobarázdás lemezgyártás folyamata látható Saját használatra ritkán alkalmaztak otthoni lemezvágó készüléket . Ennek egyik oka , hogy a felvétel hibáit kijavítani nem lehetett . A másik a nyersanyag ( a hanghordozó ) beszerzésének nehézsége . Ilyen célra néha elhasznált röntgenlemezeket alkalmaztak . Ezek a felvételek meglehetősen rossz minőségűek voltak . A huszadik század közepén virágzott a Saját hangja , vigye haza szolgáltatás . Adatok A magyar szabvány természetesen a kerekített metrikus értékeket tartalmazza . A lemezvágáshoz felhasznált anyag Kezdetben sellakból , majd viaszból készültek hanglemezek . A Magyar Rádió hangfelvételei a második világháború előtt viaszlemezre , filmremm széles éscm/s sebességű Mille-rendszer ) , vagy mágnesszalagracm/s sebességű Stille-rendszer ) készültek . A nyersanyaghiány éveiben röntgenlemezeket is használtak erre a célra . Magyarországon az ipari lemezgyártásnál csaknem ugyanabban az időben hagytak fel a viaszlemezes technológiával a lakklemez javára és a magnetofon használatáraben . Ez egybeesett a hanglemezipar államosításával és a Magyar Hanglemezgyártó Vállalat létrehozásávaljúniusjén . A hangfelvételeket a Rottenbiller utcai Odeon mozi termeiben végezték . A Magyar Kábel Művek havontalemezt volt képes préselni . A mikrobarázdás lemezek gyártásaban kezdődött . Az első mikrobarázdás hanglemez a Bánk Bán opera néhány részletét tartalmazta . Az első két évben a lemezvágást és préselést a Supraphon gyár végezte , ról kezdve ez már Magyarországon történt.től Mocsáry Gábor vezette a magyar hanglemezgyártást . Az ipari lemezvágó gép A klasszikus elektromos felvételi eljárásoknál a fordulatszámot rögzített áttétellel valósították meg . A meghajtás szinkronmotorral történt . Minthogy az Egyesült Államokban a hálózati frekvenciaHz és a szinkronmotor fordulatszáma ott a normállemez fordulatszámát1 áttételen keresztül2608 fordulatszámmal állították be , Európában a hálózati frekvenciaHz , a szinkronmotor fordulatszámapercenként , a mechanikus áttétel2 , ezért a lemez valójában92 fordulatszámmal forog . A lemezvágó gép lelke egy gondosan kiegyensúlyozott lemeztányér . Aös fordulatszámú lemezek gyártásánál használtak utoljára áttételes hajtást . A sebességet azóta direkt meghajtással elektronikus úton állítják be a szabványos értékre . A lemezgyártás történetében alkalmazott fordulatszámok : 163 222 333 45 78 A lemezvágó gép ( Cutting lathe,03 ) tányérja nagyobb még a legnagyobb vágandó lemeznél is . A rádiózás technikájában alkalmazott ún. transciption disk írásakor nagyobb átmérőjű hordozót alkalmaznak , amelynekmm az átmérője . Normál körülmények között a nyers lemez kb.mm átmérőjű . A lemezméretek eredetileg angol hüvelykben voltak kerek számok , ezeket már mm-ben mérik . A gyártáshozmm vastagságú fényesre polírozott alumínium lemezt használnak . Ezt centrifugálöntéssel igen vékony nitrocellulóz réteggel vonják be . Ennek száradása után a lemez készen áll a vágásra . A lemeztányér kb.kg tömegű ; azért , hogy a tehetetlensége is állandó értéken tartsa a fordulatszámát . Felületén apró furatok található , amelyek vákuumszivattyúhoz csatlakoznak . A vákuum és az atmoszférikus nyomás különbsége rögzíti szorosan a lakklemezt a tányérra . Vágófej Az elektropédiában cutter head a neve04 ) . A vágófej elektromechanikus működtetésű már azóta , ahogy megkezdődött az elektromos felvételi eljárás alkalmazása . Működése hasonló a dinamikus hangszóróéhoz . Az elektromágnes jobbra-balra mozgatja a vágófejet , így valósul meg a Berliner-féle oldalirányú vágás.óta , mióta létezik sztereó technika , ez úgy változott , hogy a két elektromágnes egymáshoz képes derékszögben helyezkedik el , a lemez síkjára-os szögben . Ezt kompatibilitási célból tervezték így . Eredményeképpen a két mozgás eredménye vízszintesen a bal- és jobb csatorna összege , ezért monaurális lemezjátszóval monaurális hangként lejátszható . A két komponens vektori összege a függőleges mozgásirányban a bal- és a jobb csatorna különbsége ( voltaképpen az Edison-féle mélyírás ) . Mindkét elektromágneshez kapcsolódik egy további tekercs . Ezzel ellenőrizhetjük , hogy valóban lineárisan működik-e a lemezvágás . Az ellenőrző tekercsek feszültségét elektronikusan visszacsatolják , hogy kiegyenlítsék a vágófej esetleges nemlinearitásait . Reaktív elemek lévén ez némi fázistolással valósul meg , amely pozitívba fordíthatja a visszacsatolást . Ezért a tekercseket és az elektronikát úgy tervezik meg , hogy a pozitív visszacsatolás magasankHz felett jöhessen csak létre . Tekintettel arra , hogy a tekercsek alacsony impedanciájúak , a rajtuk átfolyó áram rendkívül nagy . Például akHz-enΩ impedanciájú vágófejenmm/s vágósebességhezA áramerősség szükséges . Ezért a vágófejet hűteni kell . Ekkora sebességű vágást csak néhány másodpercig bírnak a lemezvágó gépek . Minőségi felvételek , vagy mérőlemezek készítésénél előfordult , hogy a lemezt fele fordulatszámmal írták , hogy feleakkora legyen a vágósebesség is . Lejátszásnál ezek a jelek hamar „ lekopnak” a lemezről . A legújabb lejátszó eszközök ( például az optikai letapogatás ) ezeknek a jeleknek a lejátszását is lehetővé teszik . A vágótű és a barázda A barázdák között biztonsági sáv helyezkedik el , úgy , hogy a legnagyobb amplitúdójú kivezérlésnél is maradjon védőtávolság két barázda között . Értéke általábanμm . A vágótű ( IEC Cutting stylus05 ) végének lekerekítése sztereó lemezeknélμm , sokkal kisebb , mint a lejátszótű végének lekerekítése . Ez azért van így , hogy a lejátszótű ne érinthesse a barázda fenekét ( ekkor ugyanis elválnék az érintkezése a barázdára írt rezgésképtől ) . A barázda két oldalfala között eltérés van , tehát merőlegesek egymásra . Aas lemeznél ez az előírás nem volt még ilyen szigorú ) . A lejátszótű oldalszöge ennél mindig kisebb , ezért a barázda feneke fölött gyakorlatilag egyetlen ponton érinti a barázdát . A modulálatlan ( néma ) barázdák keresztmetszete V alakú. V alakú ott is , ahol modulációt tartalmaz , azonban ez jobbra-balra kitér . A vágótű élei a függőlegestőlfokkal eltérően a haladás irányába előre dőlnek ( hivatalosan ez-os irány ) . Forgácsolástechnikailag ez valójában vésés ( gravírozás ) , de a vágás kifejezés terjedt el . A vágóélek szélét leélezik , ez a kiforgácsolt lakkot oldalra sodorja . A leforgácsolt lakkport sűrített levegő áramlása távolítja el . A vágótű hátoldalát megerősítve gyártják . Ezzel biztosítják a mechanikai merevségét és a hőelvezetést . A hátoldal általában-os . Ezért nem lehet olyan lemezt írni , amelynél a barázda menti sebesség és a kitérés ( az amplitúdó ) sebessége azonos nagyságrendbe esnek . Ez határolja be a felvétel legutolsó barázdái esetében megengedett sebességet . Egymm-es mikrobarázdás lemez kezdő barázdájához3 mm-es sugár tartozik , míg a hangfelvétel utolsó barázdájának sugara325 mm . Ezért a barázda-menti sebesség kívülmm/s , az utolsó barázdánál már csakmm/s . Ha a vágás sebessége és a barázda sebessége megegyezik , akkor a vágás iránya eléri a-ot . Ezért sok vágótű hátoldala-os szögben készül . Szabvány ( IEC–RIAA-ANSI ) szerint az első , hangot tartalmazó barázda átmérője hüvelyk , tehát8 mm , az utolsóé , tehát6 mm . A felírt zenei anyagtól függően a vágótű hűtése , illetve fűtése is szükséges lehet . Ha nagy sebességű a vágás ( magas hangoknál ) . akkor héliumgáz áramoltatásával hűtik . Kis sebességű vágásnál viszont érdemes a vágótűt fűteni . Ekkor ugyanis nem recés forgácsolás történik ; sokkal inkább előnyös , hogy a barázda fala kissé megolvad , hűebb a hang felírása , és zajmentes a felvétel . A nyers lemez ( Lacquer disk42 ) átmérője nagyobb , mint a végleges lemezé ( Lacquer original43 ) . Erre azért van szükség , hogy a külső részen próbavágást lehessen végezni . Ezt ellenőrzésképpen lehallgatják , így ellenőrzik a lemez saját zaját . Rendes körülmények között az eredmény teljesen néma lemez . Az erre a célra felhasznált részt később levágják , nem kerül kereskedelmi forgalomba . Lemezvágás végén a lemez közepére gravírozzák a matrica számát és a készítője nevének kezdőbetűit . Ez azonosítja a lemezt egészen addig , amíg rá nem kerül a nyomtatott címke . A lakklemez A lakklemezt nem érdemes lejátszani , mert a lejátszótű leforgácsolná a magasabb frekvenciájú barázdákat . Ezért a friss lemezt optikai úton ellenőrzik . Amennyiben rendben van , kezdődhet az első fémréteg felvitele . A lemezről ultrahanggal rezgetett folyadékban lemossák a lakkpor maradékát , majd a zsírtalanított és katalitikusan adszorbcióra érzéketlenített felületre pórusmentes ezüstréteget visznek fel . Németországban használtak rézbevonatot is erre a célra . Igen ritkán , de alkalmaztak erre a célra vákuumban történő katódporlasztási eljárást is . A magyar hanglemezgyártásnál ezüst-nitrát és szerves hordozó elegyét porlasztják rá a lemez felületére . A szerves anyag redukciója4 mm vastagságú ezüstréteget választ le a lakkréteg felületén.( Silvering45 ) Az alap ezüstréteg már alkalmas a galvanizálási műveletre . Ennek első lépése az előnikkelezés: μm vastagságú pórusmentes nikkelréteget visznek fel kb.A/dm² áramsűrűséggel . Azt nikkelszulfamátos ; Ni ( SO3NH2)2 oldatban tovább növesztik , de egyre növekvő áramsűrűséggel . Két óra alatt az áramsűrűségetA/dm²-re növelik ( az ehhez szükséges áramerősség akárA is lehet ) . A nikkelréteg vastagsága kb.3...0,4 mm . A lemez széleit ekkor vágják le , majd a kész réteget leválasztják a lakklemezről . Ez olyan lemez , amelyen az ezüstréteg a barázdák tükörképe ( ahol mélyedés volt , ott most kiemelkedés látható ) . Ez az ezüstös apa , vagy patrica ( Master negative50 , franciául Père orginal ) . Erről akár el is lehetne kezdeni a préselést . Ám ebben az esetben túlságosan kevés levonatot lehetne készíteni . Ezért szükséges a két következő galvanoplasztikai műveleti lépés . A lemezgyártás történetében egyszer fordult elő , hogy az apalemez elkopott a túl sok másolat készítése miatt . Ez a Bing Crosby előadásában készült White Christmas volt . A gyártó arra kényszerült , hogy ismételje meg a teljes hangfelvételt és a teljes gyártási eljárást . Galvanoplasztika A galvanoplasztikai ( electroplating ) eljárásnak kétszer kell megtörténnie . Először másolatot készítenek az apalemezről ; ez a nikkelanya ( Positive52 , franciául Mère ) , más néven mester pozitív , vagy matrica . Az anyalemez hű másolata a hangfelvétel és lemezvágás eredményeként készített lakklemeznek , tehát akár le is lehetne játszani . A matricát monomolekuláris passziváló réteggel látják el , ugyanis a két fémréteg elválaszthatatlanul összenőne . Vastagsága kb.4 mm . Az anyalemez kézzel és puszta szemmel még javítható , a kattanásokat okozó anyag eltávolítható . Újabb galvanoplasztikai eljárással erről készül a fiúlemez ( Negative49 , franciául Père ) ; ez az , amelyről már a tényleges préselés elvégezhető ( Preparing for Stamping34 ) . A fiúlemeznél végzik a központosítást és a központi furatot is ezen készítik el , majd további kis porozitású , kb.1 μm vastagságú keménykróm bevonatot is kap . Az apalemezről készül egy tartalék másolat is , amelyet össze kell hasonlítani a kétszeres galvanizálással létrehozott fiúlemezzel . A préselést természetesen a fiúlemezről végzik . Préselés A préselés ( moulding34 ) a présgépben ( stamper53 ) a lemezgyártás befejező művelete . A felhasznált anyag ; a törhetelen lemez alapanyaga a vinilit , amely PVC alapú kopolimer , nagyjából polivinilacetát ( PVAc ) tartalommal ; lágyító , stabilizáló és egyéb adalékokkal . Ez bekerül egy extruderbe , ahol kb.fokon készül a homogenizált pogácsa . Alulra és felülre egy-egy préselhető , simára lecsiszolt hátlapú fiúlemezt helyeznek , ezúttal már címkével ellátva . Középre helyezve a pogácsát ( biscuit40 ) megindul a préselés . Az ehhez szükséges hőtbar nyomásúfokos túlhevített gőz szolgáltatja . A hőntartás és a hideg vizes hűtés kevesebb , mintmásodpercig tart . A préselés hatására kis mennyiségű vinilit türemkedik ki a lemeztányér szélén , ezt még le kell tördelni . Ezután a tasakba helyezés következik – kész a lemez . Megjegyzések Források Hanghordozók Hangtechnika