Golubić (Obrovac)
Golubić falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 48, közúton 58 km-re keletre, községközpontjától légvonalban 11, közúton 18 km-re keletre, Dalmácia északi részén és a Velebit hegység déli részén, a Zrmanja és Krupa összefolyása közelében fekszik. Településrészei: Buljevac, Drage, Vulići, Bilići, Donji Čabrići, Peruni, Velići, Ravni Golubić, Donji Vulići, Lužići, Za Gradinom, Kudići, Nusak, Trnovače, Gornji Čabrići, Popina, Ruja, Doci, Dolovi és Čičevac.

Története
A település nevét a galamb főnévből kapta, melynek az az alapja, hogy a Krupa és Krnjeza patakok szurdokvölgyeiben egykor számos galamb fészkelt. Kisebb telepeik még mindig megtalálhatók, különösen a barlangok környékén. Ezért az itt letelepedő emberek a sok galambról a Golubić nevet adták falujuknak. A szlávok 7. századi letelepedése után ez a terület a horvát állam, majd a 12. század elején vele együtt a Magyar Királyság része lett. A település alapítása valószínűleg a közeli krupai kolostor építésével egy időben történt a 14. században. 1453-tól a bosnyák bánok uralma alá került. A török 1463-ban megtámadta Boszniát, majd 1482-ben Hercegovinát és vele együtt ezt a területet is kirabolta és felégette. A vidék horvát lakossága a tengerpart védett területire menekült. A velencei-török háború idején 1498 és 1503 között újabb nagy számú lakosság érkezett a tengerpart településire és a szigetekre. A szerbek betelepülése az üresen hagyott falvakba már ekkor megindult, nagyobb méreteket azonban 1523 és 1527 között öltött, amely időszak egybeesik Észak-Dalmácia nagy részének török megszállásával. 1524 és 1537 között már számos új pravoszláv templomot említenek a környék falvaiban, így Biljanén, Ostrovicán, Karinon és Kistanjén is. Köztük sok a török által lerombolt, de a szerbek által újjáépített középkori templom volt. 1533-ig a török elfoglalta Kotar nagy részét, Bukovicát Skradinnal, Kninnel és a spliti Zagorjét egészen a Neretváig, melyekből megalakította a Klisszai szandzsákot. Klissza maga 1537-ben került török kézre. 1577-ben újabb nagy számú szerb lakosság (akkoriban vlachoknak vagy morlakoknak nevezték őket) költözött le a boszniai hegyekből a Krka, a Dinári-hegység és a tenger közötti területre megerősítve a szerb jelenlétet a korábban alapított szerb falvakban is. A török kiűzése a kandiai háború (1644-1669) idején kezdődött és a század végéig fejeződött be. Ezután a terület 1797-ig a Velencei Köztársaság fennhatósága alá került. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 357, 1910-ben 682 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben Dalmácia Olaszország fennhatósága alá került. Itt húzódott az olasz területek határa, melyet Zrmanja folyó képezett. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció, majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett. A német megszállás idején lakossága a partizánokat támogatta. Ezért a németek az usztasákkal együtt nagy szabású katonai megtorló hadműveletet folytattak lakói ellen, melynek 47 polgári lakos esett áldozatául. 1991-ben lakosságának 99 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991-től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz. A Vihar hadművelet idején 1995 augusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést, melynek lakossága elmenekült. A településnek 2011-ben 132 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei
A falu határa természeti szépségekben különösen gazdag, a Déli-Velebit hegyei közé esik. Északi részén található az 1402 méter magas Crnopac-hegy, ahonnan gyönyörű kilátás nyílik minden irányban. Tiszta időben nemcsak az Adria horvát partja, de még Olaszország partvidéke is látható innen. Délre folyik a sebes folyású Krupa hideg vízével, szép vízeséseivel és tavaival, szurdokvölgyével, valamint a rövidebb Krnjeza, amely néha szavakban is nehezen kifejezhető élményt nyújt. Forrásától a Zrmanjáig több malom is található rajta, melyek közül néhány még ma is működik.
Golubić alatt Veselinovići településrésznél a Krupán található Kuda hídja, mely a 18. és 19. század fordulóján épült száraz falazási technikával. A híd tizenkét ívből és három kisebb átereszből áll. Hosszúsága 109 méter, szélessége másfél méter. A múltban gyalogos átjáróként és az állatok áthajtására szolgált Golubić és Žegar települései között. A híd közelében malom maradványai látszanak. A híd legendája szerint egy szerelmes fiatal Kuda építette, hogy át tudjon kelni kedveséhez a folyó túlsó partjára.
Golubićon ősi hagyományai vannak a kecsketenyésztésnek. Elmondható, hogy nincs ízletesebb kecskehús annál, mint ahogy itt készítik. Így hiba lenne kihagyni a különböző főtt és sült kecskehúsokat, sajtokat, házi kenyeret és sok más helyi specialitást. Ezen a vidéken honos a hegyi pereszlény, egy a kerti csombordhoz hasonló alacsony növésű fűszernövény fehér és kék virágokkal, melyből ízletes mézet készítenek. Ősszel a virágzás idején sok méhész érkezik a faluba, mely ekkor tele van méhekkel.
A Crnopac lejtőin több hegyi ösvény vezet, melyekről körüljárható a vidék számos kisebb-nagyobb barlangja, legelője, régi pásztorszállása, hideg vizű forrása. Ismert az is, hogy határában számos gyógynövény található.

Jegyzetek

További információk
 Golubić település weboldala 
 Obrovac község hivatalos oldala 
 Obrovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 

Zára megye települései
Golubić falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Obrovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re keletre , Dalmácia északi részén és a Velebit hegység déli részén , a Zrmanja és Krupa összefolyása közelében fekszik . Településrészei : Buljevac , Drage , Vulići , Bilići , Donji Čabrići , Peruni , Velići , Ravni Golubić , Donji Vulići , Lužići , Za Gradinom , Kudići , Nusak , Trnovače , Gornji Čabrići , Popina , Ruja , Doci , Dolovi és Čičevac . Története A település nevét a galamb főnévből kapta , melynek az az alapja , hogy a Krupa és Krnjeza patakok szurdokvölgyeiben egykor számos galamb fészkelt . Kisebb telepeik még mindig megtalálhatók , különösen a barlangok környékén . Ezért az itt letelepedő emberek a sok galambról a Golubić nevet adták falujuknak . A szlávok századi letelepedése után ez a terület a horvát állam , majd a század elején vele együtt a Magyar Királyság része lett . A település alapítása valószínűleg a közeli krupai kolostor építésével egy időben történt a században.tól a bosnyák bánok uralma alá került . A törökban megtámadta Boszniát , majdben Hercegovinát és vele együtt ezt a területet is kirabolta és felégette . A vidék horvát lakossága a tengerpart védett területire menekült . A velencei-török háború idejénésközött újabb nagy számú lakosság érkezett a tengerpart településire és a szigetekre . A szerbek betelepülése az üresen hagyott falvakba már ekkor megindult , nagyobb méreteket azonbanésközött öltött , amely időszak egybeesik Észak-Dalmácia nagy részének török megszállásával.ésközött már számos új pravoszláv templomot említenek a környék falvaiban , így Biljanén , Ostrovicán , Karinon és Kistanjén is . Köztük sok a török által lerombolt , de a szerbek által újjáépített középkori templom volt.ig a török elfoglalta Kotar nagy részét , Bukovicát Skradinnal , Kninnel és a spliti Zagorjét egészen a Neretváig , melyekből megalakította a Klisszai szandzsákot . Klissza magaben került török kézre.ben újabb nagy számú szerb lakosság ( akkoriban vlachoknak vagy morlakoknak nevezték őket ) költözött le a boszniai hegyekből a Krka , a Dinári-hegység és a tenger közötti területre megerősítve a szerb jelenlétet a korábban alapított szerb falvakban is . A török kiűzése a kandiai háborúidején kezdődött és a század végéig fejeződött be . Ezután a területig a Velencei Köztársaság fennhatósága alá került . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben Dalmácia Olaszország fennhatósága alá került . Itt húzódott az olasz területek határa , melyet Zrmanja folyó képezett . Az szeptemberi olasz kapituláció , majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett . A német megszállás idején lakossága a partizánokat támogatta . Ezért a németek az usztasákkal együtt nagy szabású katonai megtorló hadműveletet folytattak lakói ellen , melynekpolgári lakos esett áldozatául.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz . A Vihar hadművelet idejénaugusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a települést , melynek lakossága elmenekült . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei A falu határa természeti szépségekben különösen gazdag , a Déli-Velebit hegyei közé esik . Északi részén található azméter magas Crnopac-hegy , ahonnan gyönyörű kilátás nyílik minden irányban . Tiszta időben nemcsak az Adria horvát partja , de még Olaszország partvidéke is látható innen . Délre folyik a sebes folyású Krupa hideg vízével , szép vízeséseivel és tavaival , szurdokvölgyével , valamint a rövidebb Krnjeza , amely néha szavakban is nehezen kifejezhető élményt nyújt . Forrásától a Zrmanjáig több malom is található rajta , melyek közül néhány még ma is működik . Golubić alatt Veselinovići településrésznél a Krupán található Kuda hídja , mely a és század fordulóján épült száraz falazási technikával . A híd tizenkét ívből és három kisebb átereszből áll . Hosszúságaméter , szélessége másfél méter . A múltban gyalogos átjáróként és az állatok áthajtására szolgált Golubić és Žegar települései között . A híd közelében malom maradványai látszanak . A híd legendája szerint egy szerelmes fiatal Kuda építette , hogy át tudjon kelni kedveséhez a folyó túlsó partjára . Golubićon ősi hagyományai vannak a kecsketenyésztésnek . Elmondható , hogy nincs ízletesebb kecskehús annál , mint ahogy itt készítik . Így hiba lenne kihagyni a különböző főtt és sült kecskehúsokat , sajtokat , házi kenyeret és sok más helyi specialitást . Ezen a vidéken honos a hegyi pereszlény , egy a kerti csombordhoz hasonló alacsony növésű fűszernövény fehér és kék virágokkal , melyből ízletes mézet készítenek . Ősszel a virágzás idején sok méhész érkezik a faluba , mely ekkor tele van méhekkel . A Crnopac lejtőin több hegyi ösvény vezet , melyekről körüljárható a vidék számos kisebb-nagyobb barlangja , legelője , régi pásztorszállása , hideg vizű forrása . Ismert az is , hogy határában számos gyógynövény található . Jegyzetek További információk Golubić település weboldala Obrovac község hivatalos oldala Obrovac turisztikai egyesületének honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Zára megye települései