Obrovac (Horvátország)
Obrovac város és község Horvátországban Zára megyében.

Fekvése
Zárától légvonalban 37, közúton 45 km-re északkeletre, Dalmácia északi részén, a Zrmanja-folyó partján, a Likából Dalmáciába a Velebit-hegységen vezető átjárók alatt fekszik. A Zrmanja tengeri torkolatától mért távolsága 12 km, mely a kisebb hajók számára hajózható. A község területe a Bukovica sziklás vidékén terül el, ezért a mezőgazdaság fő ágazata az állattartás. Az egyetlen kivétel ez alól a várostól keletre fekvő Žegari-mező.

A község települései
Közigazgatásilag Obrovacon kívül még Bilišane, Bogatnik, Golubić, Gornji Karin, Kaštel Žegarski, Komazeci, Krupa, Kruševo, Muškovci, Nadvoda és Zelengrad települések tartoznak hozzá.

Története

Obrovac története a középkorig
A város legrégibb történetéről kevés adat áll rendelkezésre, mivel az őskorból eddig semmilyen lelet nem került elő a község terültén. Az emberi élet első nyomai ezen a vidéken a vaskorból, az i. e. 9. századtól az i. e. 1. századig terjedő időszakból származnak. A krupai Smokovac és a kruševói Cvijina várának romjai között végzett kisebb feltárások során talált leletek a többi észak-dalmáciai várhoz hasonló fejlettséget mutatnak. Néhány helyen, mint például Bilišane és Kruševo területén halomsírok is találhatók, melyek az itt élt kisebb-nagyobb közösségekhez tartoztak. Az itt élt első ismert nép az illírek egyik nevezetes hajóépítő törzse a liburnok voltak, akik az isztriai Raša folyótól a Krkáig terjedő területen laktak. A rómaiak az i. e. 1. században véres harcok során hódították meg ezt a vidéket, majd az 1. században létrehozták Dalmácia provinciát. A római uralom kiépítése során néhány vár használaton kívül került, míg másokat megerősítettek. A megerősített várak közé tartozott a karini Miodrag, amely Corinium municípium központja lett, de a régészeti leletek a krupai Smokovac és a kruševói Cvijina várának nagy jelentőségéről is tanúskodnak. A várak mellett ebben az időben fejlődött ki néhány gazdaságilag jelentős település, melyek a kereskedelmi utak közelében feküdtek. Ilyen fontos kereskedelmi út volt a Likából Dalmáciába és a tengerpartra, a Velebit-hegység két átjáróján, a Mali Alanon és a Prezidán átvezető út, amelyen nagy mennyiségű árut szállítottak. Ezen átjárók alatt, a Zárára, Šibenikre és Kninre vezető utak kereszteződésében fejlődött ki a mai Obrovac elődje. A római uralom 476-ban a Nyugatrómai Birodalom bukásával ért véget. Ezután bizánci uralom következett, majd a 7. században avarok és a hozzájuk csatlakozott szláv törzsek foglalták el ezt a vidéket, mely az avarok hanyatlása után a Horvát Királyság része lett.

Obrovac a középkorban
A mai Obrovac a felette magasodó dombon épült vár alatt fejlődött ki. Első írásos említése „Obrouec, Hobrouec, Hobrouac” alakban 1337-ben történt. Néhány történész szerint neve az avar népnév „obri” változatából származik. Obrovac vára a 14. századtól a korbáviai grófok a Kurjakovicsok birtoka volt. 1387-ben család birtokainak központjaként említik. A század második felében már jelentős kereskedelmi központ. Feltételezhető, hogy az egyik legjelentősebb fennmaradt glagolita kódex, az 1402 körül írt berlini misekönyv is itt, a Kurjakovics grófok déli birtokainak székhelyén íródott. Ebben történik említés a koprivai Szent György kolostorról, melynek maradványai ma is láthatók az obrovaci temetőben. A török 1527-ben foglalta el Obrovacot, mely egészen 1647-ig uralma alatt maradt, amikor a kandiai háború során a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak elfoglalták és lerombolták. A török-velencei határon álló vár még egyszer, 1670-ben török kézre került és csak 1687-ben szabadították fel végleg Stojan Janković hajdúi. A török érkeztével nagy számú lakosság menekült a biztonságosabb, velencei uralom alatt álló területekre, főként Zenggre, Vinodolra és az Isztriára. Obrovac vidéke rendkívül gazdag volt fában, ezért a török sok fát szállított innét hajóépítésre, melyet a velenceiek támadásaikkal többször próbáltak akadályozni. A város ugyanis a tengerig hajózható Zrmanjának köszönhetően egyben fontos kereskedelmi kikötőhely is volt. Obrovac ugyanakkor török fontos támaszpontja volt az uszkókok elleni harcban, valamint a Pag, Rab és Krk szigetei elleni rablótámadásokban.

A város története napjainkig
A török kiűzése után Obrovac 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján a Francia Császárság Illír Tartományának része lett. A francia uralom idején kezdődött meg a település városiasodása, a városi polgárság és a polgári élet kialakulása. 1806-ban Obrovac járási székhely lett. Ebben az időben kezdődött meg a főutak kiépítése Zára és Kistanje irányában, mely megnövelte a város gazdasági jelentőségét. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. 1848. április 7-én a magyarországi forradalmi események hatására Obrovac önkormányzata a többi dalmát városhoz hasonlóan követelte a horvát nyelv hivatalos nyelvként történő elismerését, majd rögtön ezután április 21-én elsőként a dalmát városok közül követelte a Dalmát Királyság egyesítését Horvátországgal és Szlavóniával. 1870-ben megnyílt a település iskolája. Jelentős fejlődés ment végbe a gazdasági életben is. Még 1832-ben kiépítették a Velebiten át vezető főutat. 1842. március 12-én a császár évi 12 napra vásártartási jogot adományozott a városnak. 19. század utolsó évtizedében gőzhajóforgalom indult Zára és Fiume irányában. A század végére Obrovac fejlett város képét mutatta. A településnek 1857-ben 160, 1910-ben 546 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A II. világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció, majd német megszállás után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. A jugoszláv államban a szerbek hegemóniája érvényesült és ennek volt alárendelve az államszervezet is. 1991-ben lakosságának 75 százaléka szerb, 17 százaléka horvát nemzetiségű volt. 1991-től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és tevékenyen részt vettek annak harcaiban. Obrovac a Krajinai Szerb Köztársaság része lett. A Vihar hadművelet idején 1995 augusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a várost, szerb lakossága elmenekült és közülük sokan később sem tértek vissza. A településnek 2011-ben 996 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei
A város feletti magaslaton állnak a Kurjakovics grófok obrovaci várának romjai. Első említése a 14. században történt. A vár a középkorban azt a fontos kereskedelmi utat ellenőrizte, amely Likából a Velebit-hegységen át vezetett a tengerparti városok felé. Eredetileg négyszög alaprajzú volt, falait négy saroktorony erősítette. A velencei uralom idején A. Colnaga tervei szerint átépítették. 1527-ben elfoglalta a török. A kandiai háború során a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak elfoglalták és lerombolták. Maradványait a lakosság házak építéséhez hordta el, de falai helyenként még mindig emeletnyi magasságban állnak.
Szent József tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma a 17. század végén épült. 1794-ben megújították, melyet a bejárat feletti latin nyelvű tábla örökített meg. Három márvány oltára volt. 1994 januárjának végén a Maslenica hadműveletet követően a szerb felkelők lerombolták. Újjáépítéséhez még a szlovén állam is hozzájárult. A szerbek a plébánia épületét is lerombolták. Anyakönyveit 1734-től vezették, 1844-től olasz nyelven.
A Szentháromság tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomának elődje 1756-ban épült. Ezt a templomot 1834-ben lebontották, hogy nagyobbat építsenek helyette. Mai formáját a 19. század végén történt átépítése után nyerte el. A templomnak gazdag ikongyűjteménye van, mely a 17. századtól a 20. századig terjedő időszakot öleli fel. Legnagyobb része a bizánci-nyugateurópai festőművészet változata. A templom ikonosztáza tizenegy ikonból áll.
A koprivai Szent György bencés apátságot a 14. században a Kurjakovics grófok építtették. 1440-ből ismert János nevű apátja. Az apátságot 1527-ben a törökök rombolták le. Helyét ma is Manastirinének hívják.
Az Obrovaci Városi Múzeum gyűjteménye az egyik legjelentősebb horvát természettudós, zoológus Spiridion Brusina (1845-1908) hagyatékán alapszik. „Brusina fiatal évei Obrovac vidékén” című állandó kiállítása korabeli fotókon, újságcikkeken és szövegeken, barlangrajzokon, szárazföldi csigák és folyami rákok gyűjteményén keresztül mutatja be a fiatal tudós obrovaci tevékenységét. Állandó néprajzi kiállítása a népviselet, a ruhaszövés, a díszítőművészet, a hangszerek, a fazekasság és a házak berendezésén és használati tárgyain át mutatja be e vidék egykori mindennapi életét.
Obrovac környékének természeti látványossága a Zrmanja-folyó szurdokvölgye.

Galéria

Jegyzetek

További információk
 Obrovac község hivatalos oldala 
 Obrovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 

Horvátország városai
Zára megye települései
Obrovac város és község Horvátországban Zára megyében . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re északkeletre , Dalmácia északi részén , a Zrmanja-folyó partján , a Likából Dalmáciába a Velebit-hegységen vezető átjárók alatt fekszik . A Zrmanja tengeri torkolatától mért távolságakm , mely a kisebb hajók számára hajózható . A község területe a Bukovica sziklás vidékén terül el , ezért a mezőgazdaság fő ágazata az állattartás . Az egyetlen kivétel ez alól a várostól keletre fekvő Žegari-mező . A község települései Közigazgatásilag Obrovacon kívül még Bilišane , Bogatnik , Golubić , Gornji Karin , Kaštel Žegarski , Komazeci , Krupa , Kruševo , Muškovci , Nadvoda és Zelengrad települések tartoznak hozzá . Története Obrovac története a középkorig A város legrégibb történetéről kevés adat áll rendelkezésre , mivel az őskorból eddig semmilyen lelet nem került elő a község terültén . Az emberi élet első nyomai ezen a vidéken a vaskorból , az i . e. századtól az i . e. századig terjedő időszakból származnak . A krupai Smokovac és a kruševói Cvijina várának romjai között végzett kisebb feltárások során talált leletek a többi észak-dalmáciai várhoz hasonló fejlettséget mutatnak . Néhány helyen , mint például Bilišane és Kruševo területén halomsírok is találhatók , melyek az itt élt kisebb-nagyobb közösségekhez tartoztak . Az itt élt első ismert nép az illírek egyik nevezetes hajóépítő törzse a liburnok voltak , akik az isztriai Raša folyótól a Krkáig terjedő területen laktak . A rómaiak az i . e. században véres harcok során hódították meg ezt a vidéket , majd az században létrehozták Dalmácia provinciát . A római uralom kiépítése során néhány vár használaton kívül került , míg másokat megerősítettek . A megerősített várak közé tartozott a karini Miodrag , amely Corinium municípium központja lett , de a régészeti leletek a krupai Smokovac és a kruševói Cvijina várának nagy jelentőségéről is tanúskodnak . A várak mellett ebben az időben fejlődött ki néhány gazdaságilag jelentős település , melyek a kereskedelmi utak közelében feküdtek . Ilyen fontos kereskedelmi út volt a Likából Dalmáciába és a tengerpartra , a Velebit-hegység két átjáróján , a Mali Alanon és a Prezidán átvezető út , amelyen nagy mennyiségű árut szállítottak . Ezen átjárók alatt , a Zárára , Šibenikre és Kninre vezető utak kereszteződésében fejlődött ki a mai Obrovac elődje . A római uralomban a Nyugatrómai Birodalom bukásával ért véget . Ezután bizánci uralom következett , majd a században avarok és a hozzájuk csatlakozott szláv törzsek foglalták el ezt a vidéket , mely az avarok hanyatlása után a Horvát Királyság része lett . Obrovac a középkorban A mai Obrovac a felette magasodó dombon épült vár alatt fejlődött ki . Első írásos említése „ Obrouec , Hobrouec , Hobrouac” alakbanben történt . Néhány történész szerint neve az avar népnév „ obri” változatából származik . Obrovac vára a századtól a korbáviai grófok a Kurjakovicsok birtoka volt.ben család birtokainak központjaként említik . A század második felében már jelentős kereskedelmi központ . Feltételezhető , hogy az egyik legjelentősebb fennmaradt glagolita kódex , azkörül írt berlini misekönyv is itt , a Kurjakovics grófok déli birtokainak székhelyén íródott . Ebben történik említés a koprivai Szent György kolostorról , melynek maradványai ma is láthatók az obrovaci temetőben . A törökben foglalta el Obrovacot , mely egészenig uralma alatt maradt , amikor a kandiai háború során a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak elfoglalták és lerombolták . A török-velencei határon álló vár még egyszer, ben török kézre került és csakben szabadították fel végleg Stojan Janković hajdúi . A török érkeztével nagy számú lakosság menekült a biztonságosabb , velencei uralom alatt álló területekre , főként Zenggre , Vinodolra és az Isztriára . Obrovac vidéke rendkívül gazdag volt fában , ezért a török sok fát szállított innét hajóépítésre , melyet a velenceiek támadásaikkal többször próbáltak akadályozni . A város ugyanis a tengerig hajózható Zrmanjának köszönhetően egyben fontos kereskedelmi kikötőhely is volt . Obrovac ugyanakkor török fontos támaszpontja volt az uszkókok elleni harcban , valamint a Pag , Rab és Krk szigetei elleni rablótámadásokban . A város története napjainkig A török kiűzése után Obrovacig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján a Francia Császárság Illír Tartományának része lett . A francia uralom idején kezdődött meg a település városiasodása , a városi polgárság és a polgári élet kialakulása.ban Obrovac járási székhely lett . Ebben az időben kezdődött meg a főutak kiépítése Zára és Kistanje irányában , mely megnövelte a város gazdasági jelentőségét.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig. áprilisén a magyarországi forradalmi események hatására Obrovac önkormányzata a többi dalmát városhoz hasonlóan követelte a horvát nyelv hivatalos nyelvként történő elismerését , majd rögtön ezután áprilisén elsőként a dalmát városok közül követelte a Dalmát Királyság egyesítését Horvátországgal és Szlavóniával.ben megnyílt a település iskolája . Jelentős fejlődés ment végbe a gazdasági életben is . Mégben kiépítették a Velebiten át vezető főutat. márciusén a császár évinapra vásártartási jogot adományozott a városnak. század utolsó évtizedében gőzhajóforgalom indult Zára és Fiume irányában . A század végére Obrovac fejlett város képét mutatta . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A II. világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció , majd német megszállás után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett . A jugoszláv államban a szerbek hegemóniája érvényesült és ennek volt alárendelve az államszervezet is.ben lakosságánakszázaléka szerb,százaléka horvát nemzetiségű volt.től szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és tevékenyen részt vettek annak harcaiban . Obrovac a Krajinai Szerb Köztársaság része lett . A Vihar hadművelet idejénaugusztusában a horvát hadsereg visszafoglalta a várost , szerb lakossága elmenekült és közülük sokan később sem tértek vissza . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei A város feletti magaslaton állnak a Kurjakovics grófok obrovaci várának romjai . Első említése a században történt . A vár a középkorban azt a fontos kereskedelmi utat ellenőrizte , amely Likából a Velebit-hegységen át vezetett a tengerparti városok felé . Eredetileg négyszög alaprajzú volt , falait négy saroktorony erősítette . A velencei uralom idején A . Colnaga tervei szerint átépítették. ben elfoglalta a török . A kandiai háború során a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak elfoglalták és lerombolták . Maradványait a lakosság házak építéséhez hordta el , de falai helyenként még mindig emeletnyi magasságban állnak . Szent József tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma a század végén épült.ben megújították , melyet a bejárat feletti latin nyelvű tábla örökített meg . Három márvány oltára volt.janu árjának végén a Maslenica hadműveletet követően a szerb felkelők lerombolták . Újjáépítéséhez még a szlovén állam is hozzájárult . A szerbek a plébánia épületét is lerombolták . Anyakönyveittől vezették,től olasz nyelven . A Szentháromság tiszteletére szentelt szerb pravoszláv templomának elődjeban épült . Ezt a templomotben lebontották , hogy nagyobbat építsenek helyette . Mai formáját a század végén történt átépítése után nyerte el . A templomnak gazdag ikongyűjteménye van , mely a századtól a századig terjedő időszakot öleli fel . Legnagyobb része a bizánci-nyugateurópai festőművészet változata . A templom ikonosztáza tizenegy ikonból áll . A koprivai Szent György bencés apátságot a században a Kurjakovics grófok építtették.ből ismert János nevű apátja . Az apátságotben a törökök rombolták le . Helyét ma is Manastirinének hívják . Az Obrovaci Városi Múzeum gyűjteménye az egyik legjelentősebb horvát természettudós , zoológus Spiridion Brusinahagyatékán alapszik . „ Brusina fiatal évei Obrovac vidékén” című állandó kiállítása korabeli fotókon , újságcikkeken és szövegeken , barlangrajzokon , szárazföldi csigák és folyami rákok gyűjteményén keresztül mutatja be a fiatal tudós obrovaci tevékenységét . Állandó néprajzi kiállítása a népviselet , a ruhaszövés , a díszítőművészet , a hangszerek , a fazekasság és a házak berendezésén és használati tárgyain át mutatja be e vidék egykori mindennapi életét . Obrovac környékének természeti látványossága a Zrmanja-folyó szurdokvölgye . Galéria Jegyzetek További információk Obrovac község hivatalos oldala Obrovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja Horvátország városai Zára megye települései