Albert Claude
Albert Claude (Longlier, 1899. augusztus 24. – Brüsszel, 1983. május 22.) belga-amerikai orvos, sejtbiológus. 1974-ben Christian de Duve-val és George Emil Palade-dal közösen elnyerte az orvostudományi Nobel-díjat „a sejt szerkezeti és funkcionális szerveződését illető felfedezéseikért”.

Ifjúsága
Albert Claude 1899. augusztus 24-én született a belgiumi Neufchâteau-höz tartozó ardenneki tanyaközösségben, Longlierben, Florentin Joseph Claude és Marie-Glaudice Claude (leánykori nevén Watriquant) négy gyermeke közül a legfiatalabbként. Apja Párizsban tanult pék volt, akinek a helyi vasútállomás mellett volt kis péksége és vegyesboltja. Anyja mellkarcinóma miatt meghalt amikor Albert 7 éves volt. A helyi elemi iskolába járt, amely összesen egy tanítóval és egy tanteremmel rendelkezett; ő volt a templom harangozója is. A nehéz anyagi helyzet miatt a család 1907-ben az acélgyárai miatt prosperáló Athusba költözött, németül beszélő közösségbe. Két évvel később Albert-t visszaküldték Longlier-be, hogy gondoskodjék agyvérzése után fél oldalára lebénult nagybátyjáról. Az első világháború kitörésekor egy acélüzemben volt inas. A német megszállás idején Winston Churchill (aki akkor brit hadügyi államtitkár volt) beszédeinek hatására csatlakozott az ellenállási mozgalomhoz és a brit felderítésnek dolgozott. A németek két alkalommal is elfogták és fogolytáborba zárták. A háború végén Szövetségi Győzelmi Éremmel és veteránstátusszal jutalmazták tevékenységét.

Claude szeretett volna orvosnak tanulni, de soha nem járt középiskolába és nem tudott latinul és görögül, ezért inkább a liège-i bányaipari iskolába felvételizett. Az új belga kormány azonban hozott egy rendelkezést, amely értelmében a háborús veteránok mentesültek a felvételi vizsgák és követelmények alól, így Claude 1922-től a Liège-i Egyetemen orvostudományt kezdett tanulni és 1928-ban megkapta orvosi diplomáját. Szakdolgozatát az egér rákos daganatainak patkányba való átültetéséról írta.

Tudományos munkássága
Claude 1928-29-ben állami ösztöndíjjal Berlinben végzett orvosi kutatásokat, előbb az Institut für Krebsforschung, majd a Kaiser-Wilhelm-Institute für Biologie vendégeként. Visszatért Belgiumba, majd még 1929-ben a Belga-Amerikai Oktatási Alap támogatásával a New York-i Rockefeller Intézetben folytatta kutatásait. Feladata a Rous-szarkómavírus izolálása volt. 1930-ban kidolgozta az akkor forradalmi újdonságnak számító sejtfrakcionálás technikáját. A sejteket összezúzta, hogy felszakítsa a sejtmembránt, majd a tartalmát centrifugával tömeg szerint elkülönítette és frakciókra bontotta. Így az egyes sejtfunkciókat és biokémiai reakciókat adott tömegű frakcióhoz tudta rendelni. 1938-ban elsőként sikerült izolálnia a Rous-szarkómavírust, amely csirkékben tumoros megbetegedést okoz. Claude volt az első, aki az elektronmikroszkópot sejtek megfigyelésére használta; korábban a műszernek csak fizikai alkalmazása létezett. 1945-ben az elektronmikroszkóppal feltárta a mitokondriumok belső szerkezetét, frakcionálásuk révén pedig megállapította, hogy ők a sejtek energiagenerátorai. A citoplazmákban gazdag RNS-tartalmú részecskéket fedezett fel, melyeket mikroszómáknak nevezett el, és amelyeket később átneveztek riboszómának. Munkatársával, Keith Porterrel közösen felfedezte a citoplazma "csipkehálózatát", az endoplazmatikus retikulumot.

Albert Claude 1941-ben amerikai állampolgárságot kapott.

1949-ben visszatért Belgiumba, ahol a Jules Bordet Intézet igazgatója és a Brüsszeli Szabadegyetem orvosi tanszékének professzora lett. A hatvanas években egy Pozsonyban tartott konferenciát követően segítette egy fiatal kutató, Emil Mrena nyugatra szökését és később öt közös publikációt is megjelentettek. 1971-ben visszavonult a mindennapi munkától és professor emeritusként folytatta tevékenységét.

Díjai
1974-ben Albert Claude, a román származású George Emil Palade (aki munkatársa volt a Rockefeller Intézetben) és a szintén belga  Christian de Duve orvostudományi Nobel-díjat kapott "a sejt szerkezeti és funkcionális szerveződését illető felfedezéseikért". Claude számos egyéb kitüntetésben és díjazásban is részesült:
1965 Baron Holvoet-díj, Tudományos Kutatási Nemzeti Alap (Belgium)
1970 Louisa Gross Horwitz-díj, Columbia Egyetem
1971 Paul Ehrlich és Ludwig Darmstaedter-díj
A Belga Orvostudományi Akadémia érme
Ordre des Palmes Académiques, Franciaország
II. Lipót-rend

Családja   
Albert Claude 1935-ben vette feleségül Julia Gildert, akitől egy lánya született, Philippa. Még azelőtt elváltak, hogy Claude visszatért volna Belgiumba. Claude-ot ismerősei kissé különcnek tartották és szoros barátságot tartott fent a festő Diego Riverával és Paul Delvaux-val, valamint a zenész Edgard Varèsével.

Albert Claude 1983. május 22-én halt meg Brüsszelben, 83 éves korában.

Jegyzetek

Fordítás

Források
Albert Claude – Biographical Nobelprize.org
Alber Claude Notable Names Database
Dr. Albert Claude Dead at 84; Won Nobel Prize in Medicine The New York Times
Albert Claude Biography (1898-1983) faqs.org 
Albert Claude Encyclopedia.com

Belga Nobel-díjasok
Orvosi-fiziológiai Nobel-díjasok
1899-ben született személyek
1983-ban elhunyt személyek
Albert Claude ( Longlier , augusztus – Brüsszel , május ) belga-amerikai orvos , sejtbiológus.ben Christian de Duve-val és George Emil Palade-dal közösen elnyerte az orvostudományi Nobel-díjat „ a sejt szerkezeti és funkcionális szerveződését illető felfedezéseikért” . Ifjúsága Albert Claude augusztusén született a belgiumi Neufchâteau-höz tartozó ardenneki tanyaközösségben , Longlierben , Florentin Joseph Claude és Marie-Glaudice Claude ( leánykori nevén Watriquant ) négy gyermeke közül a legfiatalabbként . Apja Párizsban tanult pék volt , akinek a helyi vasútállomás mellett volt kis péksége és vegyesboltja . Anyja mellkarcinóma miatt meghalt amikor Albertéves volt . A helyi elemi iskolába járt , amely összesen egy tanítóval és egy tanteremmel rendelkezett ; ő volt a templom harangozója is . A nehéz anyagi helyzet miatt a családben az acélgyárai miatt prosperáló Athusba költözött , németül beszélő közösségbe . Két évvel később Albert-t visszaküldték Longlier-be , hogy gondoskodjék agyvérzése után fél oldalára lebénult nagybátyjáról . Az első világháború kitörésekor egy acélüzemben volt inas . A német megszállás idején Winston Churchill ( aki akkor brit hadügyi államtitkár volt ) beszédeinek hatására csatlakozott az ellenállási mozgalomhoz és a brit felderítésnek dolgozott . A németek két alkalommal is elfogták és fogolytáborba zárták . A háború végén Szövetségi Győzelmi Éremmel és veteránstátusszal jutalmazták tevékenységét . Claude szeretett volna orvosnak tanulni , de soha nem járt középiskolába és nem tudott latinul és görögül , ezért inkább a liège-i bányaipari iskolába felvételizett . Az új belga kormány azonban hozott egy rendelkezést , amely értelmében a háborús veteránok mentesültek a felvételi vizsgák és követelmények alól , így Claudetől a Liège-i Egyetemen orvostudományt kezdett tanulni ésban megkapta orvosi diplomáját . Szakdolgozatát az egér rákos daganatainak patkányba való átültetéséról írta . Tudományos munkássága Claudeben állami ösztöndíjjal Berlinben végzett orvosi kutatásokat , előbb az Institut für Krebsforschung , majd a Kaiser-Wilhelm-Institute für Biologie vendégeként . Visszatért Belgiumba , majd mégben a Belga-Amerikai Oktatási Alap támogatásával a New York-i Rockefeller Intézetben folytatta kutatásait . Feladata a Rous-szarkómavírus izolálása volt.ban kidolgozta az akkor forradalmi újdonságnak számító sejtfrakcionálás technikáját . A sejteket összezúzta , hogy felszakítsa a sejtmembránt , majd a tartalmát centrifugával tömeg szerint elkülönítette és frakciókra bontotta . Így az egyes sejtfunkciókat és biokémiai reakciókat adott tömegű frakcióhoz tudta rendelni.ban elsőként sikerült izolálnia a Rous-szarkómavírust , amely csirkékben tumoros megbetegedést okoz . Claude volt az első , aki az elektronmikroszkópot sejtek megfigyelésére használta ; korábban a műszernek csak fizikai alkalmazása létezett.ben az elektronmikroszkóppal feltárta a mitokondriumok belső szerkezetét , frakcionálásuk révén pedig megállapította , hogy ők a sejtek energiagenerátorai . A citoplazmákban gazdag RNS-tartalmú részecskéket fedezett fel , melyeket mikroszómáknak nevezett el , és amelyeket később átneveztek riboszómának . Munkatársával , Keith Porterrel közösen felfedezte a citoplazma " csipkehálózatát " , az endoplazmatikus retikulumot . Albert Claudeben amerikai állampolgárságot kapott . 1949-ben visszatért Belgiumba , ahol a Jules Bordet Intézet igazgatója és a Brüsszeli Szabadegyetem orvosi tanszékének professzora lett . A hatvanas években egy Pozsonyban tartott konferenciát követően segítette egy fiatal kutató , Emil Mrena nyugatra szökését és később öt közös publikációt is megjelentettek.ben visszavonult a mindennapi munkától és professor emeritusként folytatta tevékenységét . Díjai 1974-ben Albert Claude , a román származású George Emil Palade ( aki munkatársa volt a Rockefeller Intézetben ) és a szintén belga Christian de Duve orvostudományi Nobel-díjat kapott " a sejt szerkezeti és funkcionális szerveződését illető felfedezéseikért " . Claude számos egyéb kitüntetésben és díjazásban is részesült : 1965 Baron Holvoet-díj , Tudományos Kutatási Nemzeti Alap ( Belgium ) 1970 Louisa Gross Horwitz-díj , Columbia Egyetem 1971 Paul Ehrlich és Ludwig Darmstaedter-díj A Belga Orvostudományi Akadémia érme Ordre des Palmes Académiques , Franciaország II. Lipót-rend Családja Albert Claudeben vette feleségül Julia Gildert , akitől egy lánya született , Philippa . Még azelőtt elváltak , hogy Claude visszatért volna Belgiumba . Claude-ot ismerősei kissé különcnek tartották és szoros barátságot tartott fent a festő Diego Riverával és Paul Delvaux-val , valamint a zenész Edgard Varèsével . Albert Claude májusén halt meg Brüsszelben,éves korában . Jegyzetek Fordítás Források Albert Claude – Biographical Nobelprize.org Alber Claude Notable Names Database Dr . Albert Claude Dead at Won Nobel Prize in Medicine The New York Times Albert Claude Biographyfaqs.org Albert Claude Encyclopedia.com Belga Nobel-díjasok Orvosi-fiziológiai Nobel-díjasok 1899-ben született személyek 1983-ban elhunyt személyek