Sisteron
Sisteron (provanszál nyelvű alakban Sisteroun) nagy múltú település Franciaországban, Alpes-de-Haute-Provence megyében.

Földrajza 
Sisteron 485 m-es tengerszint feletti magasságban, a Durance partján fekszik, 45 km-re Forcalquier-től, 133 km-re Marseille-től, 145 km-re Grenoble-tól és 180 km-re Nizzától. A város stratégiailag kedvező helyet foglal el, közel a Buëch és a Durance összefolyásához, ahol az utóbbi meredek völggyel áttör a Baume sziklatömbjén. A „Provence kapuja” elnevezéssel is erre utaltak, mivel a város Dauphiné tartomány felől érkezve az első provence-i település. A sisteroni átkelőhely az egyetlen, ahol egy híd tartósan fennmaradt a Durance-on, az ókortól egészen a 19. századig.

A település határán belül mintegy 1573 hektár erdő és fás terület található.

Éghajlata 
A város területe átmeneti éghajlattal rendelkezik, ahol az Alpes-de-Haute-Provence mediterrán éghajlata az alpesi éghajlattal párosul. Szélsőséges években ez kontrasztot okoz perzselő nyarakkal és a hideg telekkel. Az esők ritkák, de a mediterrán hatásnak vannak kitéve, amely miatt zivatarok és felhőszakadás formájában érkezik a csapadék. Másrészt a nyári napok forróak és az éjszakák hűvösek. Ha a tél hideg, akkor az ég ritkán borús, és a nap is mindig süt a misztrálnak köszönhetően, amely széllökései ellenére soha nem éri el a teljes erejével a Rhône-völgyet. Az éves átlag 300 napsütéses nap, az ősz pedig hosszú és meleg, különösen kellemes évszak.

Történelme 
Sisteron környéke már legalább 4000 éve lakott. A város valószínűleg a Sogiontiques (Sogiontii) gall törzshöz tartozott. A rómaiak a Via Domitia nevű úton erre haladtak tovább, amely összekapcsolta a mai Olaszországot Spanyolországgal a közelii Montgenèvre hágóján keresztül. Ezt a Vicarello Segusteronem serlegein jegyezték fel. A rómaiak a városon átvezető utat is használták, amint azt az Authonba vezető út közelében lévő sziklákra vésett latin feliratok is mutatják. A város egész területén számos őskorból és az ókorból származó leletet tártak fel a régészek. A várost a 2. és a 4. század vége között Alpes-Maritimes tartomány civitas rangjára emelte, az 5. században a Sisteroni egyházmegye székhelyévé vált (az első ismert püspök neve 449-ből maradt fenn). Róma bukása után a környék megúszta a barbár inváziókat, de a szaracénok később elpusztították. 

Először a 11. században erősítették meg a várost Forcalquier grófjai, később pedig a provence-i grófok tulajdonába került, és tartományuk északi határaként szolgált. A környék már ekkoriban is fontos átkelőhely a Durance folyón, emiatt Sisteronból jelentik Franciaország első romáit, akik 1425-ben keltek át itt a folyón. 

1483-ban XI. Lajos uralkodása alatt Sisteron újra a francia királysághoz került. Körülbelül ekkor hét pestisjárvány a lakosság kétharmadával végzett. 1562 és 1594 között protestánsok és katolikusok ostromolták a várost és annak citadelláját. Ekkoriban épültek a város jelenlegi falai. IV. Henrik saját állítása szerint az egész királyságában a legerősebb erődnek Sisteront tartotta. A pestis 1630-ban visszatért, valószínűleg egy kenderkereskedő vagy az átvonuló katonák hurcolták be a városba. Később a tífusz 1744-ben a város sok lakosát megölte.

Richelieu bíboros parancsára a későbbi lengyel királyt, II. János Kázmér lengyel herceget Franciaország elleni összeesküvés vádjával 1639-ben a fellegvár börtönébe zárták; ezzel kezdődött el a fellegvár politikai börtönként való használata. 

A francia forradalom idején a város királypárti maradt. Ennek ellenére, amikor Napóleon 1815-ben Elbától való menekülése után észak felé menetelve Sisteronba érkezett, a város figyelmen kívül hagyta és ellenállás nélkül átengedte a csapataival együtt.

Az 1851. december 2-i puccs után, amelyet a későbbi III. Napóleon követett el a Második Köztársaság ellen, Basses-Alpes-ben fegyveres felkelés tört ki. Ennek kudarca után súlyos elnyomásban és üldöztetésben részesültek azok, akik a köztársaságért harcoltak: Sisteron 42 lakóját a bíróság elé állították, akiknek a többségét Algériába deportálták. 1884-ben a várost kolera járvány sújtotta, augusztus 23-tól szeptember 5-ig 18 lakos halt meg. A fellegvárat 1889-ben elhagyták a katonák, ezzel harcászati jelentősége véglegesen megszűnt.

1872. november 25-én nyílt meg a Volx és Sisteron közötti vasútvonal, és ezzel együtt a város vasútállomása. 1875. február 1-jén a Sisteron és Veynes - Dévoluy közötti vonalszakasz is megnyitásra került.

A Pallas nagy lexikona szerint 1891-ben Sisteron az azonos nevű járás székhelye 3996 lakossal. A műemlékek mellett kiemelésre kerül a vasútvonala, a selyemipara és egy faiskola is.

1944. augusztus 15-én a 42nd Bomber Wing francia B-26 Marauder bombázói és az amerikai B-17-esei megpróbálták megsemmisíteni a Durance-t átívelő vasúti és közúti hidat. Az időjárás kedvezőtlen volt, és a hidakat sem sikerült lerombolniuk. Az ütközés elkerülése érdekében egy bombázó véletlenül több bombát dobott a városra, egy templomot  teljesen elpusztított, valamint 100 halálos áldozatot követelve, és súlyosan megrongálta a fellegvárat is. Augusztus 17-én egy francia repülőgép visszatért és megsemmisítette a hidakat.

1962-ben a település határában egy erdészeti telepet építettek a harkis menekültek befogadására, akiket aztán a Víz- és Erdőigazgatás alkalmazott.

Látnivalók 
Sisteron a Durance folyó partján áll, közvetlenül a Buëch és a Sasse torkolata után. A települést gyakran emlegetik Provence kapujaként, mivel egy igen magas és keskeny sziklaszorosban épült, amely rendkívül látványos.

A város legfőbb nevezetessége a sziklatetőre épített fellegvár, amely a 11. században a Provence-i Grófság, később a Francia Királyság legerősebb erődítménye volt. 1562 és 1594 közt a protestánsok és a katolikusok is megostromolták. 1589 és 1612 között Jehan Sarrazin vezetésével korszerűsítették az erődítményt. A vár egyik leglenyűgözőbb rész a Guérite du Diable, azaz az Ördög őrtornya. A 14-17. századból származó építmény a folyópart fölé magasodó sziklaperemre épült, és szinte lehetetlen más irányból megközelíteni. Egy helyi legenda szerint építőmestere eladta a lelkét az ördögnek a lehetetlen őrtorony megvalósításáért cserébe, és innen ered a neve.

A Notre-Dame-des Pommiers-templom a város román kori székesegyháza, 1160 és 1220 között épült provence-i stílusban, lombard hatásokkal, jelenleg műemlék. A székesegyház Provence egyik legnagyobb vallási épülete, egy püspöki komplexum része, amelyhez hozzátartozik még a Szent Thyrse-templom, a keresztelőkápolna és a kanonokok számára fenntartott kolostor. A Notre-Dame-des Pommiers templom belsejében különféle festmények csodálhatóak  meg, amelyek közül a legrégebbi a 16. századból maradt fenn.

A város a francia forradalom idején mindvégig royalista maradt, ennek ellenére, amikor Napóleon 1815-ben elbai száműzetéséből visszatérve átvonult rajta, a település lakosai nem tanúsítottak ellenállást. A császár egykori menetelését követő úgynevezett Napóleoni út áthalad a településen, további turistákat és kirándulókat idevonzva ezzel.

A 2020-as Tour de France két szakasza is érintette a várost, a 3. szakasznak a végpontja, míg a 4. szakasznak a kiindulópontja volt Sisteron.

Népesség 

A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott:

Testvértelepülések 
  Fidenza
  Herbolzheim
  Oliva
  Nyingchi

Galéria

Jegyzetek

További információk

Fordítás 

 
 

Alpes-de-Haute-Provence megye települései
Franciaország történelme
Bottal létrehozott francia település cikkek
Provence
Sisteron ( provanszál nyelvű alakban Sisteroun ) nagy múltú település Franciaországban , Alpes-de-Haute-Provence megyében . Földrajza Sisteronm-es tengerszint feletti magasságban , a Durance partján fekszik,km-re Forcalquier-től, km-re Marseille-től,km-re Grenoble-tól éskm-re Nizzától . A város stratégiailag kedvező helyet foglal el , közel a Buëch és a Durance összefolyásához , ahol az utóbbi meredek völggyel áttör a Baume sziklatömbjén . A „ Provence kapuja” elnevezéssel is erre utaltak , mivel a város Dauphiné tartomány felől érkezve az első provence-i település . A sisteroni átkelőhely az egyetlen , ahol egy híd tartósan fennmaradt a Durance-on , az ókortól egészen a századig . A település határán belül mintegyhektár erdő és fás terület található . Éghajlata A város területe átmeneti éghajlattal rendelkezik , ahol az Alpes-de-Haute-Provence mediterrán éghajlata az alpesi éghajlattal párosul . Szélsőséges években ez kontrasztot okoz perzselő nyarakkal és a hideg telekkel . Az esők ritkák , de a mediterrán hatásnak vannak kitéve , amely miatt zivatarok és felhőszakadás formájában érkezik a csapadék . Másrészt a nyári napok forróak és az éjszakák hűvösek . Ha a tél hideg , akkor az ég ritkán borús , és a nap is mindig süt a misztrálnak köszönhetően , amely széllökései ellenére soha nem éri el a teljes erejével a Rhône-völgyet . Az éves átlagnapsütéses nap , az ősz pedig hosszú és meleg , különösen kellemes évszak . Történelme Sisteron környéke már legalábbéve lakott . A város valószínűleg a Sogiontiques ( Sogiontii ) gall törzshöz tartozott . A rómaiak a Via Domitia nevű úton erre haladtak tovább , amely összekapcsolta a mai Olaszországot Spanyolországgal a közelii Montgenèvre hágóján keresztül . Ezt a Vicarello Segusteronem serlegein jegyezték fel . A rómaiak a városon átvezető utat is használták , amint azt az Authonba vezető út közelében lévő sziklákra vésett latin feliratok is mutatják . A város egész területén számos őskorból és az ókorból származó leletet tártak fel a régészek . A várost a és a század vége között Alpes-Maritimes tartomány civitas rangjára emelte , az században a Sisteroni egyházmegye székhelyévé vált ( az első ismert püspök neveből maradt fenn ) . Róma bukása után a környék megúszta a barbár inváziókat , de a szaracénok később elpusztították . Először a században erősítették meg a várost Forcalquier grófjai , később pedig a provence-i grófok tulajdonába került , és tartományuk északi határaként szolgált . A környék már ekkoriban is fontos átkelőhely a Durance folyón , emiatt Sisteronból jelentik Franciaország első romáit , akikben keltek át itt a folyón . 1483-ban XI. Lajos uralkodása alatt Sisteron újra a francia királysághoz került . Körülbelül ekkor hét pestisjárvány a lakosság kétharmadával végzett.ésközött protestánsok és katolikusok ostromolták a várost és annak citadelláját . Ekkoriban épültek a város jelenlegi falai . IV . Henrik saját állítása szerint az egész királyságában a legerősebb erődnek Sisteront tartotta . A pestisban visszatért , valószínűleg egy kenderkereskedő vagy az átvonuló katonák hurcolták be a városba . Később a tífuszben a város sok lakosát megölte . Richelieu bíboros parancsára a későbbi lengyel királyt , II. János Kázmér lengyel herceget Franciaország elleni összeesküvés vádjávalben a fellegvár börtönébe zárták ; ezzel kezdődött el a fellegvár politikai börtönként való használata . A francia forradalom idején a város királypárti maradt . Ennek ellenére , amikor Napóleonben Elbától való menekülése után észak felé menetelve Sisteronba érkezett , a város figyelmen kívül hagyta és ellenállás nélkül átengedte a csapataival együtt . Az decemberi puccs után , amelyet a későbbi III. Napóleon követett el a Második Köztársaság ellen, Basses-Alpes-ben fegyveres felkelés tört ki . Ennek kudarca után súlyos elnyomásban és üldöztetésben részesültek azok , akik a köztársaságért harcoltak : Sisteronlakóját a bíróság elé állították , akiknek a többségét Algériába deportálták.ben a várost kolera járvány sújtotta , augusztustól szeptemberiglakos halt meg . A fellegváratben elhagyták a katonák , ezzel harcászati jelentősége véglegesen megszűnt . 1872. novemberén nyílt meg a Volx és Sisteron közötti vasútvonal , és ezzel együtt a város vasútállomása . februárjén a Sisteron és Veynes - Dévoluy közötti vonalszakasz is megnyitásra került . A Pallas nagy lexikona szerintben Sisteron az azonos nevű járás székhelyelakossal . A műemlékek mellett kiemelésre kerül a vasútvonala , a selyemipara és egy faiskola is . 1944. augusztusén ad Bomber Wing francia B-26 Marauder bombázói és az amerikai B-17-esei megpróbálták megsemmisíteni a Durance-t átívelő vasúti és közúti hidat . Az időjárás kedvezőtlen volt , és a hidakat sem sikerült lerombolniuk . Az ütközés elkerülése érdekében egy bombázó véletlenül több bombát dobott a városra , egy templomot teljesen elpusztított , valaminthalálos áldozatot követelve , és súlyosan megrongálta a fellegvárat is . Augusztusén egy francia repülőgép visszatért és megsemmisítette a hidakat . 1962-ben a település határában egy erdészeti telepet építettek a harkis menekültek befogadására , akiket aztán a Víz- és Erdőigazgatás alkalmazott . Látnivalók Sisteron a Durance folyó partján áll , közvetlenül a Buëch és a Sasse torkolata után . A települést gyakran emlegetik Provence kapujaként , mivel egy igen magas és keskeny sziklaszorosban épült , amely rendkívül látványos . A város legfőbb nevezetessége a sziklatetőre épített fellegvár , amely a században a Provence-i Grófság , később a Francia Királyság legerősebb erődítménye volt.ésközt a protestánsok és a katolikusok is megostromolták.ésközött Jehan Sarrazin vezetésével korszerűsítették az erődítményt . A vár egyik leglenyűgözőbb rész a Guérite du Diable , azaz az Ördög őrtornya . A századból származó építmény a folyópart fölé magasodó sziklaperemre épült , és szinte lehetetlen más irányból megközelíteni . Egy helyi legenda szerint építőmestere eladta a lelkét az ördögnek a lehetetlen őrtorony megvalósításáért cserébe , és innen ered a neve . A Notre-Dame-des Pommiers-templom a város román kori székesegyháza, ésközött épült provence-i stílusban , lombard hatásokkal , jelenleg műemlék . A székesegyház Provence egyik legnagyobb vallási épülete , egy püspöki komplexum része , amelyhez hozzátartozik még a Szent Thyrse-templom , a keresztelőkápolna és a kanonokok számára fenntartott kolostor . A Notre-Dame-des Pommiers templom belsejében különféle festmények csodálhatóak meg , amelyek közül a legrégebbi a századból maradt fenn . A város a francia forradalom idején mindvégig royalista maradt , ennek ellenére , amikor Napóleonben elbai száműzetéséből visszatérve átvonult rajta , a település lakosai nem tanúsítottak ellenállást . A császár egykori menetelését követő úgynevezett Napóleoni út áthalad a településen , további turistákat és kirándulókat idevonzva ezzel . Aas Tour de France két szakasza is érintette a várost , a szakasznak a végpontja , míg a szakasznak a kiindulópontja volt Sisteron . Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott : Testvértelepülések Fidenza Herbolzheim Oliva Nyingchi Galéria Jegyzetek További információk Fordítás Alpes-de-Haute-Provence megye települései Franciaország történelme Bottal létrehozott francia település cikkek Provence