Elin Danielson-Gambogi
Elin Danielson-Gambogi  (Noormarkku, Satakunta tartomány, 1861. szeptember 3. – Antignano, 1919. december 31.) finn festőművész.

Élete
Svéd származású, de már generációk óta Finnországban élő családban született. Elin művészi tehetsége már gyermekkorában megmutatkozott. 1876-ban Helsinkibe költözött anyai nagybátyjával és családjával, és beiratkozott a Finn Művészeti Társaság Iskolájába, ahol klasszikus művészeti rajzot, tájképfestést és térperspektívát tanult többek között Hjalmar Munsterhjelm finn festőművész és Carl Eneas Sjöstrand svéd szobrász irányításával. A porcelánfestést Fanny Sundbladtól sajátította el, aki a sèvres-i és koppenhágai manufaktúrákban kapott képzést. 1878-ban Adolf von Becker festőművész iskolájában megtanulta  az olajfestés technikáját, az egész alakos és csendéletet ábrázoló képek komponálását, valamint a különböző anyagok (üveg, textília, porcelán, fémek) vászonra történő transzponálását. Szorgalmasan tanult és dolgozott, kitűnően elsajátította a festészeti technikákat, és az iskola egyik legkiválóbb növendéke lett. 1880-ban von Becker kiállításra vitte egyik egész alakos festményét. Elin közben rajztanári képesítést szerzett. A tanítás és a porcelánfestés anyagi függetlenséget biztosított számára, mert festőművészként nem tudott volna megélni.

A művészpálya vonzása erősebb volt. 1880-ban sikerült ösztöndíjat kapnia a szenátustól és Párizsba utazott, ahová a fiatal kortárs skandináv művészek vágytak. Elin barátságot kötött Edelfelttel, Gallen-Kallelával, Schjerfbeck-kel, Rönnberggel, Westermarck-kal, Järnefelttel. A Colarossi Akadémián Gustave Courtois és Raphaël Collin irányítása mellett részleteiben is elsajátította az aktábrázolást. Párizs ösztönzően hatott rá, híres festő akart lenni. A naturalista festők körét látogatta. Sigrid af Forselles szobrász barátnője elvitte Auguste Rodin műtermébe, ahol elsajátította a szobrászat alapjait.

1884 tavaszán Bretagne-ba utazott, Pont-Avenban és Concarneau-ban festett. Sikerült találkoznia a legjelentősebb naturalista festővel, Jules Bastien-Lepage-zsal. A plein air festészetben jelentős haladást ért el, világosabb színekkel kezdett festeni és a fény ábrázolása érdekelte.

1886-ban visszatért hazájába. Ålandban tagja lett az önningebyi művésztelepnek, ahol Victor Vesterholm vezetése mellett fiatal finn és néhány svéd művész alkotott együtt. A csoport olyan hírnévre tett szert, hogy újságok vezércikkei írtak róluk. 1887-ben volt első sikeres kiállítása, női portréképeivel kezdett ismertté válni. Festményei elárulták, hogy a világot saját szemszögéből szemléli, egyre kritikusabb a középosztály szokásaival szemben, és a nő szerepét felértékeli a kortárs társadalomban.

1888-ban ösztöndíjjal újra Párizsba utazott, ahol szoros barátságot kötött Pierre Puvis de Chavannes-nal. 1889-ben a párizsi világkiállításon bronzérmet nyert női portréja. 1890-től Finnországban élt, rajzórákat adott, és tájképeket, életképeket festett.

1891-ben ismét útra kelt, ellátogatott Koppenhágába, Berlinbe, Szentpétervárra, Velencébe, Firenzébe. 1896-ban ösztöndíj segítségével visszatérhetett Firenzébe, ahol megismerkedett Giovanni Fattore ifjú tanítványával, Raffaello Gambogival, és 1898-ban házasságot kötöttek. Toszkánában,  Viareggióban éltek, és a Giacomo Puccini körül kialakult művésztársaságot látogatták. A Nyár című festményét kiállította a Firenzei Szépművészeti Társaság 1899-ben, a képet I. Umbertó olasz király vásárolta meg. Szintén 1899-ben részt vett a velencei biennálén.

1919-ben tüdőgyulladásban hunyt el Antignanóban.

Galéria

Források

További információk
   

Finn festők
Finn nők
Tüdőgyulladásban elhunyt személyek
1861-ben született személyek
1919-ben elhunyt személyek
Elin Danielson-Gambogi ( Noormarkku , Satakunta tartomány , szeptember – Antignano , december ) finn festőművész . Élete Svéd származású , de már generációk óta Finnországban élő családban született . Elin művészi tehetsége már gyermekkorában megmutatkozott.ban Helsinkibe költözött anyai nagybátyjával és családjával , és beiratkozott a Finn Művészeti Társaság Iskolájába , ahol klasszikus művészeti rajzot , tájképfestést és térperspektívát tanult többek között Hjalmar Munsterhjelm finn festőművész és Carl Eneas Sjöstrand svéd szobrász irányításával . A porcelánfestést Fanny Sundbladtól sajátította el , aki a sèvres-i és koppenhágai manufaktúrákban kapott képzést.ban Adolf von Becker festőművész iskolájában megtanulta az olajfestés technikáját , az egész alakos és csendéletet ábrázoló képek komponálását , valamint a különböző anyagok ( üveg , textília , porcelán , fémek ) vászonra történő transzponálását . Szorgalmasan tanult és dolgozott , kitűnően elsajátította a festészeti technikákat , és az iskola egyik legkiválóbb növendéke lett.ban von Becker kiállításra vitte egyik egész alakos festményét . Elin közben rajztanári képesítést szerzett . A tanítás és a porcelánfestés anyagi függetlenséget biztosított számára , mert festőművészként nem tudott volna megélni . A művészpálya vonzása erősebb volt.ban sikerült ösztöndíjat kapnia a szenátustól és Párizsba utazott , ahová a fiatal kortárs skandináv művészek vágytak . Elin barátságot kötött Edelfelttel , Gallen-Kallelával , Schjerfbeck-kel , Rönnberggel , Westermarck-kal , Järnefelttel . A Colarossi Akadémián Gustave Courtois és Raphaël Collin irányítása mellett részleteiben is elsajátította az aktábrázolást . Párizs ösztönzően hatott rá , híres festő akart lenni . A naturalista festők körét látogatta . Sigrid af Forselles szobrász barátnője elvitte Auguste Rodin műtermébe , ahol elsajátította a szobrászat alapjait . 1884 tavaszán Bretagne-ba utazott , Pont-Avenban és Concarneau-ban festett . Sikerült találkoznia a legjelentősebb naturalista festővel , Jules Bastien-Lepage-zsal . A plein air festészetben jelentős haladást ért el , világosabb színekkel kezdett festeni és a fény ábrázolása érdekelte . 1886-ban visszatért hazájába . Ålandban tagja lett az önningebyi művésztelepnek , ahol Victor Vesterholm vezetése mellett fiatal finn és néhány svéd művész alkotott együtt . A csoport olyan hírnévre tett szert , hogy újságok vezércikkei írtak róluk.ben volt első sikeres kiállítása , női portréképeivel kezdett ismertté válni . Festményei elárulták , hogy a világot saját szemszögéből szemléli , egyre kritikusabb a középosztály szokásaival szemben , és a nő szerepét felértékeli a kortárs társadalomban . 1888-ban ösztöndíjjal újra Párizsba utazott , ahol szoros barátságot kötött Pierre Puvis de Chavannes-nal.ben a párizsi világkiállításon bronzérmet nyert női portréja.től Finnországban élt , rajzórákat adott , és tájképeket , életképeket festett . 1891-ben ismét útra kelt , ellátogatott Koppenhágába, Berlinbe , Szentpétervárra , Velencébe , Firenzébe. ban ösztöndíj segítségével visszatérhetett Firenzébe , ahol megismerkedett Giovanni Fattore ifjú tanítványával , Raffaello Gambogival , ésban házasságot kötöttek . Toszkánában , Viareggióban éltek , és a Giacomo Puccini körül kialakult művésztársaságot látogatták . A Nyár című festményét kiállította a Firenzei Szépművészeti Társaságben , a képet I. Umbertó olasz király vásárolta meg . Szinténben részt vett a velencei biennálén . 1919-ben tüdőgyulladásban hunyt el Antignanóban . Galéria Források További információk Finn festők Finn nők Tüdőgyulladásban elhunyt személyek 1861-ben született személyek 1919-ben elhunyt személyek