Sveti Petar na Moru
Sveti Petar na Moru (1992-ig Krmčina) falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Sveti Filip i Jakovhoz tartozik.

Fekvése
Zárától 18 km-re délkeletre, Biogradtól 10 km-re északnyugatra, Dalmácia északi részén, a Pašman-csatorna partján, Tustica és Turanj között a Brdo nevű hegy alatt fekszik.

Története
A mai Sveti Petar na Moru tágas területén fekvő erdei tisztásokat, barlangokat és a Tustica lábánál fekvő területet már a történelem előtti ember is lakóhelyként használta. A legjelentősebb őskori és ókori lelőhely a település utolsó házától ötszáz méterre délkeletre található Buta-barlang, ahol az 1957-ben végzett feltárások során római cseréptöredékek, kannelúrával és hullámvonalakkal díszített töredékek, valamint valószínűleg az újkőkorszakból származó, emberek által megmunkált kőszerszámok kerültek elő. A középkorban ez a terület a rogovói apátság birtoka volt, melyhez tartozó gazdasági épület maradványai Sveti Petar központjában ma is láthatók.

A települést 1607-ben, Szent Péter apostol tiszteletére templomát 1681-ben említik először. Nevét is erről a templomról kapta, de 1941 és 1992 között Krmčinának hívták és már Borelli 1796-os térképén is „Kermczina” néven szerepel. Anyakönyvei szerint egyházilag előbb Zárához, később Turanjhoz tartozott. A település 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt, majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 47, 1910-ben 70 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre, amely ezzel visszatért Horvátországhoz. A településnek 2011-ben 403 lakosa volt. Lakói egykor főként mezőgazdasággal, állattenyésztéssel, de újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak, mely mára az egyetlen jövedelmező tevékenységgé fejlődött.

Lakosság

Nevezetességei
A település utolsó házától ötszáz méterre délkeletre, a "Pećinska gomila" és a 156 méteres "Gradina" nevű magaslatok közötti szurdokvölgyben, 76 méteres tengerszint feletti magasságban található Buta-barlang. A Butától a tenger felé eső területet Pećinska dragának nevezik. A barlang nyílása egy mészkőbe vájt lépcsőzetes terasz alatt található, mely egy 25 méter mély föld alatti terembe vezet. A barlang közepén levő mélyedést tavannak (azaz padlásnak), a legsötétebb részét mraknak (azaz homálynak) nevezik. (A hegy túlsó oldalán levő nyíláson csak egy kutya fér át.) A barlang az 1960-as évekig a helyi juhászok menedékhelyéül szolgált eső idején. 1957-ben rövid ideig tartó feltárások során a barlang területén és az előtte fekvő részen római eredetű kerámia töredékeket, köztük néhány díszített darabot és az újkőkorból származó kőszerszámokat találtak.
A település Szent Péter apostol tiszteltére szentelt templomát 1681-ben újították meg. Ekkor önálló plébánia központja volt, plébánosát Petar Pedišićnek hívták. Egyhajós épület, homlokzata felett harangépítménnyel. Oltárán Szent Péter ábrázolása látható. Ma a turanji plébánia filiája.
A település közepén a part mentén tiszta ivóvizet adó kút található, amely a legnagyobb szárazság idején sem szárad ki. A kutat még 1911-ben építették a környék egyetlen tiszta vizű forrása fölé, ahova még a szomszédos falvak népe is eljárt. Innen hordták a vizet fából e célra faragott nagy edényekben, melyeket szamarakkal vontattak. Így nemcsak ivásra és mosásra, hanem még az állatok ellátására is elég ivóvizet tudtak szállítani. A kút úgy van kiképezve, hogy egyik oldalán a mosásra, a másikon az állatok itatására alkalmas.

További információk
 Sveti Filip i Jakov község hivatalos oldala 
 A község információs oldala 
 A zárai érsekség honlapja 
 Turistainformációk 
 Turistainformációk

Jegyzetek

Zára megye települései
Sveti Petar na Moruig Krmčina ) falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Sveti Filip i Jakovhoz tartozik . Fekvése Zárátólkm-re délkeletre , Biogradtólkm-re északnyugatra , Dalmácia északi részén , a Pašman-csatorna partján , Tustica és Turanj között a Brdo nevű hegy alatt fekszik . Története A mai Sveti Petar na Moru tágas területén fekvő erdei tisztásokat , barlangokat és a Tustica lábánál fekvő területet már a történelem előtti ember is lakóhelyként használta . A legjelentősebb őskori és ókori lelőhely a település utolsó házától ötszáz méterre délkeletre található Buta-barlang , ahol azben végzett feltárások során római cseréptöredékek , kannelúrával és hullámvonalakkal díszített töredékek , valamint valószínűleg az újkőkorszakból származó , emberek által megmunkált kőszerszámok kerültek elő . A középkorban ez a terület a rogovói apátság birtoka volt , melyhez tartozó gazdasági épület maradványai Sveti Petar központjában ma is láthatók . A településtben , Szent Péter apostol tiszteletére templomátben említik először . Nevét is erről a templomról kapta , deésközött Krmčinának hívták és már Borellios térképén is „ Kermczina” néven szerepel . Anyakönyvei szerint egyházilag előbb Zárához , később Turanjhoz tartozott . A településig a Velencei Köztársaság része volt , majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre , amely ezzel visszatért Horvátországhoz . A településnekbenlakosa volt . Lakói egykor főként mezőgazdasággal , állattenyésztéssel , de újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak , mely mára az egyetlen jövedelmező tevékenységgé fejlődött . Lakosság Nevezetességei A település utolsó házától ötszáz méterre délkeletre , a " Pećinska gomila " és améteres " Gradina " nevű magaslatok közötti szurdokvölgyben,méteres tengerszint feletti magasságban található Buta-barlang . A Butától a tenger felé eső területet Pećinska dragának nevezik . A barlang nyílása egy mészkőbe vájt lépcsőzetes terasz alatt található , mely egyméter mély föld alatti terembe vezet . A barlang közepén levő mélyedést tavannak ( azaz padlásnak ) , a legsötétebb részét mraknak ( azaz homálynak ) nevezik . ( A hegy túlsó oldalán levő nyíláson csak egy kutya fér át . ) A barlang azas évekig a helyi juhászok menedékhelyéül szolgált eső idején.ben rövid ideig tartó feltárások során a barlang területén és az előtte fekvő részen római eredetű kerámia töredékeket , köztük néhány díszített darabot és az újkőkorból származó kőszerszámokat találtak . A település Szent Péter apostol tiszteltére szentelt templomátben újították meg . Ekkor önálló plébánia központja volt , plébánosát Petar Pedišićnek hívták . Egyhajós épület , homlokzata felett harangépítménnyel . Oltárán Szent Péter ábrázolása látható . Ma a turanji plébánia filiája . A település közepén a part mentén tiszta ivóvizet adó kút található , amely a legnagyobb szárazság idején sem szárad ki . A kutat mégben építették a környék egyetlen tiszta vizű forrása fölé , ahova még a szomszédos falvak népe is eljárt . Innen hordták a vizet fából e célra faragott nagy edényekben , melyeket szamarakkal vontattak . Így nemcsak ivásra és mosásra , hanem még az állatok ellátására is elég ivóvizet tudtak szállítani . A kút úgy van kiképezve , hogy egyik oldalán a mosásra , a másikon az állatok itatására alkalmas . További információk Sveti Filip i Jakov község hivatalos oldala A község információs oldala A zárai érsekség honlapja Turistainformációk Turistainformációk Jegyzetek Zára megye települései