Victor Segalen
Victor Segalen (Brest, 1878. január 14. – Huelgoat, 1919. május 21.) (kínai neve pinjin hangsúlyjelekkel: Xiè Gélán; magyar népszerű: Hszie Ko-lan; hagyományos kínai: 謝閣蘭; egyszerűsített kínai: 谢阁兰) francia orvos, régész, etnográfus, felfedező, sinológus, nyelvész, irodalomkritikus, író, költő.

Élete, munkássága
Victor Segalen 1902-ben szerzett orvosi diplomát. Már fiatal korától a nagymultú és nagy jelentőségű Mercure de France irodalmi lap munkatársa volt, ahol rendszeresen jelentek meg esszéi, versei. Az egyetem elvégzése után, Paul Gauguin nyomdokain, maga is Tahitire utazik. Ekkor veszi kezdetét sokrétű alkotói pályafutása, melynek során volt hajó- és általános orvos, tolmács-fordító, de végzett művészettörténészi, régészi és irodalmári kutatásokat egyaránt. Tahitira nem sokkal Gauguin halála után érkezett, és egy kiváló esszében tudósította honfitársait a festőóriás utolsó műveiről és jegyzeteiről. Az általa megismert maori civilizációt végnapjait pedig az Immémoriaux („Ősiek”) című regényében örökítette meg.

1908-ban beiratkozott a párizsi Collège de France-ra, ahol Édouard Chavannes-tól tanult kínaiul. 1909 áprilisában egy tíz hónapos expedíción vett részt Közép-Kínában. 1910 februárjában áthajózott Japánba, majd márciusban visszatért Pekingbe, ahol letelepedett feleségével, és fiával, Yvonnal. Kínai tartózkodása alatt orvosként dolgozott a pestis visszaszorításáért. 1914-ben csatlakozott egy újabb, Kínába érkezett francia expedícióhoz, amelynek során egy Han-kori sírt tárnak fel a kínai piramisok vidékén,  környékén.

Mindeközben sorrá születnek szépirodalmi alkotásai, például a szimbolista jegyeket felmutató prózakölteményei, a Stèles („Sztélék”), a Peintures („Festmények”), vagy az olyan jelentősebb versei, mint az Odes („Ódák”), a Thibet („Tibet”), egy annales formában megszerkesztett történeti munkát is írt Le Fils du Ciel („Az Ég fia”) címen, és a René Leys regény is az ő alkotása. Ezenkívül sinológiai tárgyú tanulmányai jelentek meg például a kínai szobrászatról, de számos úti jegyzetet is készített.

1918-ban hazatért Franciaországba. 1919 januárjában „akut idegkimerültséggel” kórházba került Brestben. Áprilisban feleségével, Yvonne-val Algériába utazott pihenni, majd visszatérve egy huelgoati szállodában lábadozott. Május 21-én reggel elhagyta a szállodát, hogy a közeli erdőben sétáljon. Holttestét 48 órával később felesége és egyik gyerekkori barátja találta meg. Halálának körülményei nem tisztázottak, valószínűleg öngyilkos lett. Teste mellett a Hamlet egy példánya feküdt. Temetésére május 14-én került sor a helyi köztemetőben.

Főbb művei
 L'observation médicale chez les écrivains naturalistes, thèse, Bordeaux, 1902
 Les Synesthésies et l'école symboliste, 1902
 Vers les sinistrés, 1903
 Gauguin dans son dernier décor, 1904
 Le Double Rimbaud, 1906
 Dans un monde sonore, 1907
 Voix mortes : musique maori, 1907
 Les Immémoriaux (Max Anély álnéven), 1907
 Stèles, 1912; nouvelle édition, présentée par Simon Leys, Éditions de la Différence, coll. " Orphée ", Paris, 1989
 Peintures, Chez Georges Crès et Cie, 1916
 Hommage à Gauguin, 1918
 Dossier pour une Fondation Sinologique, Rougerie, 1986
 Essai sur l'exotisme, Fata Morgana, 1978; nouvelle édition, Livre de poche, coll. biblio-essais, 1986
 Dans un monde sonore, Fata Morgana, 2010; nouvelle édition

Posztumusz megjelent művei
 Thibet, 1963, 1979
 Le Siège de l'Âme, 1921
 Orphée-Roi, 1921
 René Leys, 1922
 Mission archéologique en Chine (Gilbert de Voisins-nal és Jean Lartigue-vel közösen), 1923–1924
 Odes, 1926
 Équipée. De Pékin aux marches tibétaines…, 1929
 Voyage au pays du réel, 1929
 Lettres de Chine, 1967
 Les origines de la grande statuaire en Chine 1972
 A Dreuz an Arvor, 1973
 Siddharta, 1974
 Briques et Tuiles, Fata Morgana, 1975
 Journal des îles, 1978
 Le Fils du ciel : chronique des jours souverains, 1985
 Essai sur soi-même, 1986
 Le Fils du Ciel, 1995
 Journal de voyage, 1995
 Le Maître-du-Jouir, 1995
 La marche du feu, 1995
 Pensers païens, 1995
 Hommage à Saint-Pol-Roux, 1995
 Entretiens avec Debussy, 1995
 Gustave Moreau, maître imagier de l'orphisme, 1995
 Quelques musées par le monde, 1995
 Essai sur l'exotisme, 1995
 Essai sur le mystérieux, 1995
 Imaginaires, 1995
 Un grand fleuve, 1995
 Briques et tuiles, 1995
 Feuilles de route, 1995
 Correspondance, 2004
 Un grand fleuve, 2006

Régészeti tárgyú írásai
 Rapport de la Mission archéologique Victor Segalen, 1917
 Le tombeau du fils du roi de Wou – Ve siècle avant notre ère, 1922
 Rapport de la Mission archéologique de Lartigue, Segalen et de Voisins, 1923–1924
 Chine, la grande statuaire, suivi de Les origines de la statuaire de Chine (1972)

Hivatkozások

Megjegyzések

Források

Irodalom 
 Jean-Louis Bédouin, Victor Segalen: Choix de textes, bibliographie, portraits, fac-similés, Paris, Seghers, coll. « Poètes d'aujourd'hui », 1963, 210 p.
 Henry Bouillier, Victor Segalen, Paris, Mercure de France, 1961, 421 p.
 Claude Courtot, Victor Segalen, Paris, Henri Veyrier, coll. « Plumes du temps », 1984, 113 p. 
 Christian Doumet, Victor Segalen, l'origine et la distance, Paris, Seyssel: Champ Vallon, coll. « Champ poétique », 1993, 170 p. 
 Christian Doumet et Marie Dollé, Victor Segalen, L'Herne, coll. « Cahiers de L'Herne » (no 71), 1998, 404 p. 
 Pierre Emmanuel et al. (Actes d'un colloque organisé par Éliane Formentelli, 2-3 novembre 1978, Musée Guimet, Paris), Regard, espaces, signes, Victor Segalen, Paris, L'Asiathèque, 1979, 239 p. 
 Gabriel Germain, Victor Segalen: le voyageur des deux routes, Mortemart: Rougerie, 1982, 127 p.

Fordítás

További információk
 Fonds numérisé sur le site des archives du Collège de France
 Fonds Maurice Courant de la bibliothèque universitaire d'Angers

Francia orvosok
Francia írók
Francia költők
Francia utazók, felfedezők
Francia régészek
Francia nyelvészek
Francia sinológusok
1878-ban született személyek
1919-ben elhunyt személyek
Victor Segalen ( Brest , január – Huelgoat , május ) ( kínai neve pinjin hangsúlyjelekkel : Xiè Gélán ; magyar népszerű : Hszie Ko-lan ; hagyományos kínai : 謝閣蘭 ; egyszerűsített kínai : 谢阁兰 ) francia orvos , régész , etnográfus , felfedező , sinológus , nyelvész , irodalomkritikus , író , költő . Élete , munkássága Victor Segalenben szerzett orvosi diplomát . Már fiatal korától a nagymultú és nagy jelentőségű Mercure de France irodalmi lap munkatársa volt , ahol rendszeresen jelentek meg esszéi , versei . Az egyetem elvégzése után , Paul Gauguin nyomdokain , maga is Tahitire utazik . Ekkor veszi kezdetét sokrétű alkotói pályafutása , melynek során volt hajó- és általános orvos , tolmács-fordító , de végzett művészettörténészi , régészi és irodalmári kutatásokat egyaránt . Tahitira nem sokkal Gauguin halála után érkezett , és egy kiváló esszében tudósította honfitársait a festőóriás utolsó műveiről és jegyzeteiről . Az általa megismert maori civilizációt végnapjait pedig az Immémoriaux ( „ Ősiek” ) című regényében örökítette meg . 1908-ban beiratkozott a párizsi Collège de France-ra , ahol Édouard Chavannes-tól tanult kínaiul.áprilisában egy tíz hónapos expedíción vett részt Közép-Kínában. februárjában áthajózott Japánba , majd márciusban visszatért Pekingbe , ahol letelepedett feleségével , és fiával , Yvonnal . Kínai tartózkodása alatt orvosként dolgozott a pestis visszaszorításáért.ben csatlakozott egy újabb , Kínába érkezett francia expedícióhoz , amelynek során egy Han-kori sírt tárnak fel a kínai piramisok vidékén , környékén . Mindeközben sorrá születnek szépirodalmi alkotásai , például a szimbolista jegyeket felmutató prózakölteményei , a Stèles ( „ Sztélék” ) , a Peintures ( „ Festmények” ) , vagy az olyan jelentősebb versei , mint az Odes ( „ Ódák” ) , a Thibet ( „ Tibet” ) , egy annales formában megszerkesztett történeti munkát is írt Le Fils du Ciel ( „ Az Ég fia” ) címen , és a René Leys regény is az ő alkotása . Ezenkívül sinológiai tárgyú tanulmányai jelentek meg például a kínai szobrászatról , de számos úti jegyzetet is készített . 1918-ban hazatért Franciaországba.januárjában „ akut idegkimerültséggel” kórházba került Brestben . Áprilisban feleségével , Yvonne-val Algériába utazott pihenni , majd visszatérve egy huelgoati szállodában lábadozott . Májusén reggel elhagyta a szállodát , hogy a közeli erdőben sétáljon . Holttestétórával később felesége és egyik gyerekkori barátja találta meg . Halálának körülményei nem tisztázottak , valószínűleg öngyilkos lett . Teste mellett a Hamlet egy példánya feküdt . Temetésére májusén került sor a helyi köztemetőben . Főbb művei L'observation médicale chez les écrivains naturalistes , thèse , Bordeaux , Les Synesthésies et l'école symboliste , Vers les sinistrés , Gauguin dans son dernier décor , Le Double Rimbaud , Dans un monde sonore , Voix mortes \ : musique maori , Les Immémoriaux ( Max Anély álnéven ) , Stèles , nouvelle édition , présentée par Simon Leys , Éditions de la Différence , coll . " Orphée " , Paris , Peintures , Chez Georges Crès et Cie , Hommage à Gauguin , Dossier pour une Fondation Sinologique , Rougerie , Essai sur l'exotisme , Fata Morgana , nouvelle édition , Livre de poche , coll. biblio-essais , Dans un monde sonore , Fata Morgana , nouvelle édition Posztumusz megjelent művei Thibet , Le Siège de l'Âme , Orphée-Roi , René Leys , Mission archéologique en Chine ( Gilbert de Voisins-nal és Jean Lartigue-vel közösen ) , 1924 Odes , Équipée . De Pékin aux marches tibétaines … , Voyage au pays du réel , Lettres de Chine , Les origines de la grande statuaire en Chine A Dreuz an Arvor , Siddharta, Briques et Tuiles , Fata Morgana , Journal des îles , Le Fils du ciel \ : chronique des jours souverains , Essai sur soi-même , Le Fils du Ciel , Journal de voyage , Le Maître-du-Jouir , La marche du feu , Pensers païens , Hommage à Saint-Pol-Roux , Entretiens avec Debussy , Gustave Moreau , maître imagier de l'orphisme , Quelques musées par le monde , Essai sur l'exotisme , Essai sur le mystérieux , Imaginaires , Un grand fleuve, Briques et tuiles , Feuilles de route , Correspondance , Un grand fleuve , Régészeti tárgyú írásai Rapport de la Mission archéologique Victor Segalen , Le tombeau du fils du roi de Wou – Ve siècle avant notre ère , Rapport de la Mission archéologique de Lartigue , Segalen et de Voisins, 1924 Chine , la grande statuaire , suivi de Les origines de la statuaire de Chine Hivatkozások Megjegyzések Források Irodalom Jean-Louis Bédouin , Victor Segalen : Choix de textes , bibliographie , portraits , fac-similés , Paris , Seghers , coll . « Poètes d'aujourd'hui »,p . Henry Bouillier , Victor Segalen , Paris , Mercure de France,p . Claude Courtot , Victor Segalen , Paris , Henri Veyrier , coll . « Plumes du temps »,p. Christian Doumet , Victor Segalen , l'origine et la distance , Paris , Seyssel : Champ Vallon , coll . « Champ poétique »,p. Christian Doumet et Marie Dollé , Victor Segalen , L'Herne , coll . « Cahiers de L'Herne » ( nop . Pierre Emmanuel et al . ( Actes d'un colloque organisé par Éliane Formentelli, novembre Musée Guimet , Paris ) , Regard , espaces , signes , Victor Segalen , Paris , L'Asiathèque,p . Gabriel Germain , Victor Segalen : le voyageur des deux routes , Mortemart : Rougerie,p . Fordítás További információk Fonds numérisé sur le site des archives du Collège de France Fonds Maurice Courant de la bibliothèque universitaire d'Angers Francia orvosok Francia írók Francia költők Francia utazók , felfedezők Francia régészek Francia nyelvészek Francia sinológusok 1878-ban született személyek 1919-ben elhunyt személyek