Szörényi Imre
Szörényi Imre (Vágmedence, 1905. május 12. – Budapest, 1959. január 17.) magyar orvos, biokémikus, fiziológus, egyetemi tanár, a biológiai tudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. Tudományos pályafutása jelentős részét (1929–1950) nyugat-európai és szovjetunióbeli emigrációban töltötte. Jelentős eredményeket ért el a fehérjék és enzimek funkcionális, élettani szempontú biokémiai kutatása terén.

Életútja 
Dr. Szörényi Tivadar (1863–1951) orvos és Schvitzer Berta fia. 1922-től 1927-ig folytatott orvosi tanulmányokat a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetem orvostudományi karán. Már 1924-től az egyetemen Hári Pál irányítása alatt működő élet- és kórvegytani intézetben dolgozott mint díjtalan gyakornok, 1926 és 1928 között pedig mint díjas gyakornok. 1928–1929-ben a II. számú belgyógyászati klinika externista szakorvosa volt. Időközben 1929-ben orvosi oklevelét is megszerezte a fővárosi tudományegyetemen, de miután egyetlen tudományos intézetben sem tudott elhelyezkedni, külföldre távozott.

1929-től 1933-ig Otto Heinrich Warburg berlin-dahlemi sejtélettani intézetének, illetve Julius Wohlgemuth biokémiai laboratóriumának munkatársaként folytatott kutatásokat. 1933–1934-ben a Bázeli Egyetemen, Verzár Frigyes élettani intézetében végzett vizsgálatokat. 1934-ben a kijevi Ukrán Tudományos Akadémia Biokémiai Intézetének vezetője, Olekszandr Volodimirovics Palladin ajánlott kutatói állást számára, amit el is fogadott, s 1950-ig az ukrán fővárosban élt. Tudományos fokozatait Moszkvában szerezte meg, 1936-ban a biológiai tudományok kandidátusa, 1942-ben doktora lett. 1945-ben a biokémiai intézet szövetfehérje-laboratóriumának vezetését bízták rá, egyidejűleg a kijevi Mikrobiológiai Intézet biokémiai osztályán folyó tudományos munka irányítását is elvállalta. Kutatói pályafutásával párhuzamosan címzetes egyetemi tanárként a kijevi Tarasz Sevcsenko Egyetemen is tartott biokémiai előadásokat.

1950-ben hazatért Magyarországra, kormányzati felkérésre megszervezte s haláláig igazgatta az MTA Biokémiai Intézetét. Egyidejűleg 1950-től a Budapesti Orvostudományi Egyetem II. számú kémiai–biokémiai intézetének igazgatói feladatait is ellátta tanszékvezető egyetemi tanárként. Súlyos betegsége miatt 1953-ban egyetemi állásától megvált, intézményszervezői energiáit és kutatói figyelmét a biokémiai intézetben folyó munkálatoknak szentelte.

Szörényi Erzsébet (1904–1987) paleontológus öccse volt. Nővére a Magyar Királyi Földtani Intézetben dolgozott, ahonnan 1938-ban elbocsátották, arra való hivatkozásul, hogy öccse a Szovjetunióba emigrált.

Munkássága 
Pályája elején, a különböző nyugat-európai kutatóintézetekben töltött évei alatt többek között a tápanyag-felszívódás, különösen a lipidek emészthetőségének biokémiai hátterével foglalkozott (Verzár irányítása alatt), vizsgálta a fény sejtélettani hatásait mikroorganizmusokon (Wohlgemuth intézetében), továbbá a kationoknak az élesztő erjedési folyamataira, metabolizmusára gyakorolt hatását is tanulmányozta. Szovjetunióbeli évtizedei során tudományos érdeklődése elsősorban az izomszövetek anyagcseréjének kérdéseire, az izomképzés élettani folyamatainak biokémiai hátterére irányult, kutatásai során több új izomfehérjét és -enzimet izolált. További jelentős eredményeket ért el az egészséges és kóros idegszöveti anyagcsere-folyamatok, az epileptikus anyagcserezavar biokémiai szempontú kutatásában, továbbá a sejtszintű szénhidrát-anyagcserét szabályozó Pasteur-effektus mechanizmusának feltárásában. A második világháború évei alatt antibiotikum-kutatásokat végzett. Az 1950-es években elsősorban fehérjekémiával, a fehérjék és enzimek kémiai szerkezete és biológiai funkciója közötti összefüggések, hatásmechanizmusok feltérképezésével, valamint a sejten belüli energiaátvitelért felelős adenozin-trifoszfát (ATP) kutatásával foglalkozott.

Társasági tagságai és elismerései 
A Magyar Tudományos Akadémia 1950. decemberben levelező taggá, 1953. májusban rendes taggá választotta. Éveken át volt az MTA V. Osztálya vezetőségének, valamint több bizottságának tagja. Munkássága elismeréseként a Szovjetunióban 1951-ben megosztott Állami Sztálin Díjban részesült.

Főbb művei

Jegyzetek

Források

További információk 
 

Magyar orvosok
Magyar biokémikusok
Magyar fiziológusok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
Emigráns magyarok
1905-ben született személyek
1959-ben elhunyt személyek
Szörényi Imre ( Vágmedence , május – Budapest , január ) magyar orvos , biokémikus , fiziológus , egyetemi tanár , a biológiai tudományok doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . Tudományos pályafutása jelentős részét1950 ) nyugat-európai és szovjetunióbeli emigrációban töltötte . Jelentős eredményeket ért el a fehérjék és enzimek funkcionális , élettani szempontú biokémiai kutatása terén . Életútja Dr . Szörényi Tivadar1951 ) orvos és Schvitzer Berta fia.tőlig folytatott orvosi tanulmányokat a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetem orvostudományi karán . Mártől az egyetemen Hári Pál irányítása alatt működő élet- és kórvegytani intézetben dolgozott mint díjtalan gyakornok,ésközött pedig mint díjas gyakornok.1929-ben a II. számú belgyógyászati klinika externista szakorvosa volt . Időközbenben orvosi oklevelét is megszerezte a fővárosi tudományegyetemen , de miután egyetlen tudományos intézetben sem tudott elhelyezkedni , külföldre távozott . 1929-tőlig Otto Heinrich Warburg berlin-dahlemi sejtélettani intézetének , illetve Julius Wohlgemuth biokémiai laboratóriumának munkatársaként folytatott kutatásokat.1934-ben a Bázeli Egyetemen , Verzár Frigyes élettani intézetében végzett vizsgálatokat.ben a kijevi Ukrán Tudományos Akadémia Biokémiai Intézetének vezetője , Olekszandr Volodimirovics Palladin ajánlott kutatói állást számára , amit el is fogadott , sig az ukrán fővárosban élt . Tudományos fokozatait Moszkvában szerezte meg, ban a biológiai tudományok kandidátusa, ben doktora lett.ben a biokémiai intézet szövetfehérje-laboratóriumának vezetését bízták rá , egyidejűleg a kijevi Mikrobiológiai Intézet biokémiai osztályán folyó tudományos munka irányítását is elvállalta . Kutatói pályafutásával párhuzamosan címzetes egyetemi tanárként a kijevi Tarasz Sevcsenko Egyetemen is tartott biokémiai előadásokat . 1950-ben hazatért Magyarországra , kormányzati felkérésre megszervezte s haláláig igazgatta az MTA Biokémiai Intézetét . Egyidejűlegtől a Budapesti Orvostudományi Egyetem II. számú kémiai–biokémiai intézetének igazgatói feladatait is ellátta tanszékvezető egyetemi tanárként . Súlyos betegsége miattban egyetemi állásától megvált , intézményszervezői energiáit és kutatói figyelmét a biokémiai intézetben folyó munkálatoknak szentelte . Szörényi Erzsébet1987 ) paleontológus öccse volt . Nővére a Magyar Királyi Földtani Intézetben dolgozott , ahonnanban elbocsátották , arra való hivatkozásul , hogy öccse a Szovjetunióba emigrált . Munkássága Pályája elején , a különböző nyugat-európai kutatóintézetekben töltött évei alatt többek között a tápanyag-felszívódás , különösen a lipidek emészthetőségének biokémiai hátterével foglalkozott ( Verzár irányítása alatt ) , vizsgálta a fény sejtélettani hatásait mikroorganizmusokon ( Wohlgemuth intézetében ) , továbbá a kationoknak az élesztő erjedési folyamataira , metabolizmusára gyakorolt hatását is tanulmányozta . Szovjetunióbeli évtizedei során tudományos érdeklődése elsősorban az izomszövetek anyagcseréjének kérdéseire , az izomképzés élettani folyamatainak biokémiai hátterére irányult , kutatásai során több új izomfehérjét és -enzimet izolált . További jelentős eredményeket ért el az egészséges és kóros idegszöveti anyagcsere-folyamatok , az epileptikus anyagcserezavar biokémiai szempontú kutatásában , továbbá a sejtszintű szénhidrát-anyagcserét szabályozó Pasteur-effektus mechanizmusának feltárásában . A második világháború évei alatt antibiotikum-kutatásokat végzett . Azes években elsősorban fehérjekémiával , a fehérjék és enzimek kémiai szerkezete és biológiai funkciója közötti összefüggések , hatásmechanizmusok feltérképezésével , valamint a sejten belüli energiaátvitelért felelős adenozin-trifoszfát ( ATP ) kutatásával foglalkozott . Társasági tagságai és elismerései A Magyar Tudományos Akadémia decemberben levelező taggá , májusban rendes taggá választotta . Éveken át volt az MTA V . Osztálya vezetőségének , valamint több bizottságának tagja . Munkássága elismeréseként a Szovjetunióbanben megosztott Állami Sztálin Díjban részesült . Főbb művei Jegyzetek Források További információk Magyar orvosok Magyar biokémikusok Magyar fiziológusok Magyar egyetemi , főiskolai oktatók MTA-tagok Emigráns magyarok 1905-ben született személyek 1959-ben elhunyt személyek