Sali (Horvátország)
Sali falu és község Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Božava, Brbinj, Dragove, Luka, Savar, Soline, Veli Rat, Verunić, Zaglav, Zverinac és Žman tartozik hozzá.

Fekvése 
Zárától légvonalban 21 km-re délre, a Dugi-sziget délkeleti felén, az északkeleti parton egy öbölben fekszik. Sali a sziget legnagyobb települése, kulturális és gazdasági központja. A települést nagy kiterjedésű olajfaültetvények övezik több ezer fával.

Története 
A település Nagyboldogasszony plébániájának első írásos említése a 12. század elején 1105-ben történt, amikor Kálmán magyar király Salit a zárai Szűz Mária kolostornak adta. Hosszú évszázadokon át a sziget legnépesebb települése volt, ahol a lakosság fő bevételi forrása a só (latin: sal) volt, amelyről a falu a nevét is kapta. Közelében egy kőbánya is volt, ahonnan kiváló minőségű követ bányásztak, de fekvése nagyon kedvező volt a halászat számára is. Sali a zárai szigetvilággal együtt évszázadokig Zára városához tartozott, majd 1409-től a Velencei Köztársaság uralma alá került. A velencei uralom idején lakóinak kizárólagos joga volt a közeli Kornat-sziget körüli halászatra. A 17. században súlyos károk érték az ulcinji kalózok támadásának következtében.
A 17. és 18. században elsősorban a tengerpart irányában terjeszkedett. A 18. század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot. Dugi otok szigete 1797 és 1805 között Habsburg uralom alá került, majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 449, 1910-ben 880 lakosa volt. lakóinak többsége olasz eredetű vezetékneveket viselt. Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A falunak 2011-ben 740 lakosa volt, akik hagyományosan halászattal és újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak. A településen működik a “Mardešić” halkonzervgyár saját halászflottával és halfeldolgozóval. Környékén olajbogyót és fügét termesztenek.

Lakosság

Nevezetességei 
Sali környékének legnagyobb természeti látványossága a Telašćica Természetvédelmi Park a településtől délre és nyugatra terül el. A parkot három egyedülálló természeti képződmény alkotja. Az első maga a park névadója Telašćica-öböl az Adria térségének egyik legnagyobb és legbiztonságosabb öble, amely mintegy 8 km mélységben nyúlik be a Dugi Otok délkeleti részébe és legnagyobb szélessége 1,6 km. Az öblön belül 25 kisebb öböl, hegyfok és 5 szigetecske található. Kedvező fekvésének köszönhetően teljesen védett az erős adriai széltől a bórától. Neve valószínűleg a latin „tre lagus” (három tó) kifejezésből származik. A második látványosságot a Dugi Otok sziklái képezik, melyek helyi elnevezése "Stene". A sziklák mintegy 160 méterrel emelkednek a tenger szintje fölé, a tenger pedig 85 méter mély a sziklák lábánál. A harmadik és talán mind közül a legnagyobb látványosság a "Mir" nevű sóstó a park délnyugati részén található. A Telašćica-öböl és a nyílt tenger között keskeny földnyelven helyezkedik el. Hosszúsága mintegy 900 méter, a szélessége pedig 300, legmélyebb pontján a vízmélység eléri a 6 métert. Magas sótartalma részben az intenzív párolgásnak, részben annak köszönhető hogy a tavat földalatti csatornák kötik össze a tengerrel, így a sós tengervíz folyamatosan táplálja a vizét. Medrét a délkeleti oldalon gyógyhatású iszap borítja. Élővilága a magas sótartalom miatt szegényes, csak néhány ehhez jól alkalmazkodó tengeri élőlény található benne. A parkhoz még a környező 13 kisebb-nagyobb sziget is hozzá tartozik. A Telašćica-öböl környékét rendkívül gazdag állat- és növényvilága, valamint természeti látványosságai miatt 1980-ban nyilvánították védetté, 1988-ban pedig megkapta a természetvédelmi park státuszt.
Sali Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt templomát már 1350-ben említik. A mai templom 1465-ben épült gótikus stílusban, 1581-ben bővítették, 1871-ben és 1895-ben megújították. Háromhajós épület sekrestyével. Főoltára fából készült, gazdagon faragva és aranyozva a 17. században. Oltárképén Mária mennybevitelének ábrázolása látható angyalokkal és szentekkel. A főoltáron kívül még öt márvány oltára van a Kármelhegyi boldogasszony, a Szentlélek, a Rózsafüzér királynője, Jézus szentséges szíve és a Lourdes-i Szűzanya tiszteletére szentelve. Két további oltárképe Borromei Szent Károlyt és a Kisboldogasszonyt ábrázolja. Értékes képei még a 15. századi Mária gyermekével és Krisztus halála alkotások. A homlokzat feletti harangtoronyban két kis harang látható. A templom körül lapidárium található, ahol glagolita feliratos régi sírkövek láthatók. A temető a templom északi oldalán fekszik.
A Sali harangtornyot a régi torony alapjain építették 1983-ban Alenka Sabljak tervei szerint. Magassága 18,30 méter. Két harangját 1922-ben öntötték.
A település közepén álló, Szent Rókus tiszteletére szentelt fogadalmi temploma 1579-ben épült, 2000-ben megújították. A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang található, mely még 1579-ből származik. Márvány oltárának képén a Szűzanya a gyermek Jézussal, Szent Sebestyénnel és Szent Rókussal látható.
 A kikötőben (“Porat”) álló Szent Miklós templomot 1583-ban építették. A Gverini család fogadalmi temploma. 1999-ben a Horvát Kulturális Minisztérium anyagi támogatásával újították meg. Kőből faragott oltárát márvánnyal díszítették. Oltárképe az apszisban a Szeplőtelen fogantatást ábrázolja Szent Miklóssal és Assisi Szent Ferenccel.
A dugo poljei Páduai Szent Antal templom 1913-ban épült. Márvány oltárán a szent fából faragott szobra áll. 1926-ban a templom elé nyitott előteret építettek, ahová eső esetén a hívek behúzódhatnak. Minden évben a szent ünnepén a június 13-át követő vasárnap a helyiek körmenetet tartanak. A megújított templomot 1990. június 17-én szentelte fel Ivan Prenđa zárai érsek, akinek főpásztori szolgálata során ez volt az első Zárán kívüli cselekedete.
A kikötő bejáratánál is áll egy kis templom, melyet 1946-ban építettek a korábban lebontott, még 1904-ben épített templom helyett. Oltárán Szűz Mária fából faragott szobra áll. Misét csak Kisboldogasszony ünnepén (szeptember 8.) tartanak benne.
A piškerai halászok Kisboldogasszony temploma 1560-ban épült. Egyhajós épület apszissal és harangtoronnyal, melyben új harang található. Régen saját káplánja volt aki együtt élt és dolgozott a halászokkal. A II. világháború idején partizánkórháznak rendezték be. 1992-ben szentelték fel és adták át a híveknek újra. Mint az adriai halászok fogadalmi templomában évente július utolsó szombatján tartanak benne misét.
Az ókeresztény Szent János templom a stivanj mezei régészeti lelőhelyen található. Első említése már nagyon korán 1064-ben, vagy 1065-ben történt, amikor „cela Sancti Iohannis” néven említik. Romjainak feltárásakor kőplasztikák maradványai kerültek elő. Ivo Petricioli horvát régész és művészettörténész a romok egy részét 9. századi román stílusú épület maradványainak tartja, de az újabb kutatások már az 5–6. századra keltezik. A leletek és az írásos dokumentumok alapján a templom egészen a gótika koráig folyamatosan használatban volt.
Védett műemlék a Petricioli-ház, mely a 17. század első felében épült, és a zárai szigetvilág legjobb állapotban fennmaradt barokk lakóépülete. Mai formáját 1770-80 közötti átépítéssel nyerte. Az ingatlant magas fal veszi körül, lőrésekkel. Az épület alaprajza "U" betű alakú. A kétszintes épület homlokzatát és hátsó részét négy ablaktengely tagolja. A házba egy gazdagon díszített barokk portálon keresztül jutunk be. A legérdekesebb részei a jó állapotban megmaradt barokk asztalos és lakatosmunkák.
Ugyancsak védett a Rančić-ház , mely a település Zmorašnje selo nevű részén található. A ház a népi lakóépítészet jellegzetességeivel rendelkezik, de bizonyos elemei a városi építészetet tükrözik. Alaprajza szerint egy hosszúkás, téglalap alakú ház, melynek főhomlokzata nyugati fekvésű. A földszinti háztartási helyiségekre és az emeleti lakószintre oszlik. Az emeletre 16. századi reneszánsz elemekkel rendelkező, fedett tornácos teraszon keresztül jutottak be. A ház faragott kőtömbökből épült, a sarkokban nagyobb kőtömbökkel. Az épület a zárai szigetvilág városias vidéki építészetének egykor reprezentatív lakóépülete volt.
A Sestrica Vela-Tajer világítótorony 1876-ban épült a Kornati-szigetektől északnyugatra és Dugi Otoktól délkeletre található azonos nevű szigeten. A világítótorony egy fennsíkon épült 47 m tengerszint feletti magasságban. A komplexum egy főépületből, magából a világítótoronyból és egy kisebb melléképületből áll.

Galéria

További információk 
 Sali község hivatalos oldala 
 Dugi otok turisztikai irodájának honlapja 
 Zára turisztikai irodájának honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 A Telašćica Természetvédelmi Park hivatalos oldala 
 A Telašćica Természetvédelmi Park ismertetője

Jegyzetek

Zára megye települései
Sali falu és község Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Božava, Brbinj , Dragove , Luka , Savar , Soline , Veli Rat , Verunić , Zaglav , Zverinac és Žman tartozik hozzá . Fekvése Zárától légvonalbankm-re délre , a Dugi-sziget délkeleti felén , az északkeleti parton egy öbölben fekszik . Sali a sziget legnagyobb települése , kulturális és gazdasági központja . A települést nagy kiterjedésű olajfaültetvények övezik több ezer fával . Története A település Nagyboldogasszony plébániájának első írásos említése a század elejénben történt , amikor Kálmán magyar király Salit a zárai Szűz Mária kolostornak adta . Hosszú évszázadokon át a sziget legnépesebb települése volt , ahol a lakosság fő bevételi forrása a só ( latin : sal ) volt , amelyről a falu a nevét is kapta . Közelében egy kőbánya is volt , ahonnan kiváló minőségű követ bányásztak , de fekvése nagyon kedvező volt a halászat számára is . Sali a zárai szigetvilággal együtt évszázadokig Zára városához tartozott , majdtől a Velencei Köztársaság uralma alá került . A velencei uralom idején lakóinak kizárólagos joga volt a közeli Kornat-sziget körüli halászatra . A században súlyos károk érték az ulcinji kalózok támadásának következtében . A és században elsősorban a tengerpart irányában terjeszkedett . A század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot . Dugi otok szigeteésközött Habsburg uralom alá került , majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt. lakóinak többsége olasz eredetű vezetékneveket viselt . Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A falunakbenlakosa volt , akik hagyományosan halászattal és újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak . A településen működik a “Mardešić” halkonzervgyár saját halászflottával és halfeldolgozóval . Környékén olajbogyót és fügét termesztenek . Lakosság Nevezetességei Sali környékének legnagyobb természeti látványossága a Telašćica Természetvédelmi Park a településtől délre és nyugatra terül el . A parkot három egyedülálló természeti képződmény alkotja . Az első maga a park névadója Telašćica-öböl az Adria térségének egyik legnagyobb és legbiztonságosabb öble , amely mintegykm mélységben nyúlik be a Dugi Otok délkeleti részébe és legnagyobb szélessége6 km . Az öblön belülkisebb öböl , hegyfok ésszigetecske található . Kedvező fekvésének köszönhetően teljesen védett az erős adriai széltől a bórától . Neve valószínűleg a latin „ tre lagus” ( három tó ) kifejezésből származik . A második látványosságot a Dugi Otok sziklái képezik , melyek helyi elnevezése " Stene " . A sziklák mintegyméterrel emelkednek a tenger szintje fölé , a tenger pedigméter mély a sziklák lábánál . A harmadik és talán mind közül a legnagyobb látványosság a " Mir " nevű sóstó a park délnyugati részén található . A Telašćica-öböl és a nyílt tenger között keskeny földnyelven helyezkedik el . Hosszúsága mintegyméter , a szélessége pedig legmélyebb pontján a vízmélység eléri amétert . Magas sótartalma részben az intenzív párolgásnak , részben annak köszönhető hogy a tavat földalatti csatornák kötik össze a tengerrel , így a sós tengervíz folyamatosan táplálja a vizét . Medrét a délkeleti oldalon gyógyhatású iszap borítja . Élővilága a magas sótartalom miatt szegényes , csak néhány ehhez jól alkalmazkodó tengeri élőlény található benne . A parkhoz még a környezőkisebb-nagyobb sziget is hozzá tartozik . A Telašćica-öböl környékét rendkívül gazdag állat- és növényvilága , valamint természeti látványosságai miattban nyilvánították védetté, ban pedig megkapta a természetvédelmi park státuszt . Sali Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt templomát márben említik . A mai templomben épült gótikus stílusban, ben bővítették, ben ésben megújították . Háromhajós épület sekrestyével . Főoltára fából készült , gazdagon faragva és aranyozva a században . Oltárképén Mária mennybevitelének ábrázolása látható angyalokkal és szentekkel . A főoltáron kívül még öt márvány oltára van a Kármelhegyi boldogasszony , a Szentlélek , a Rózsafüzér királynője , Jézus szentséges szíve és a Lourdes-i Szűzanya tiszteletére szentelve . Két további oltárképe Borromei Szent Károlyt és a Kisboldogasszonyt ábrázolja . Értékes képei még a századi Mária gyermekével és Krisztus halála alkotások . A homlokzat feletti harangtoronyban két kis harang látható . A templom körül lapidárium található , ahol glagolita feliratos régi sírkövek láthatók . A temető a templom északi oldalán fekszik . A Sali harangtornyot a régi torony alapjain építettékban Alenka Sabljak tervei szerint . Magassága30 méter . Két harangjátben öntötték . A település közepén álló , Szent Rókus tiszteletére szentelt fogadalmi templomaben épült,ben megújították . A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang található , mely mégből származik . Márvány oltárának képén a Szűzanya a gyermek Jézussal , Szent Sebestyénnel és Szent Rókussal látható . A kikötőben ( “Porat” ) álló Szent Miklós templomotban építették . A Gverini család fogadalmi temploma.ben a Horvát Kulturális Minisztérium anyagi támogatásával újították meg . Kőből faragott oltárát márvánnyal díszítették . Oltárképe az apszisban a Szeplőtelen fogantatást ábrázolja Szent Miklóssal és Assisi Szent Ferenccel . A dugo poljei Páduai Szent Antal templomban épült . Márvány oltárán a szent fából faragott szobra áll.ban a templom elé nyitott előteret építettek , ahová eső esetén a hívek behúzódhatnak . Minden évben a szent ünnepén a júniusát követő vasárnap a helyiek körmenetet tartanak . A megújított templomot júniusén szentelte fel Ivan Prenđa zárai érsek , akinek főpásztori szolgálata során ez volt az első Zárán kívüli cselekedete . A kikötő bejáratánál is áll egy kis templom , melyetban építettek a korábban lebontott , mégben épített templom helyett . Oltárán Szűz Mária fából faragott szobra áll . Misét csak Kisboldogasszony ünnepén ( szeptember ) tartanak benne . A piškerai halászok Kisboldogasszony templomaban épült . Egyhajós épület apszissal és harangtoronnyal , melyben új harang található . Régen saját káplánja volt aki együtt élt és dolgozott a halászokkal . A II. világháború idején partizánkórháznak rendezték be.ben szentelték fel és adták át a híveknek újra . Mint az adriai halászok fogadalmi templomában évente július utolsó szombatján tartanak benne misét . Az ókeresztény Szent János templom a stivanj mezei régészeti lelőhelyen található . Első említése már nagyon koránben , vagyben történt , amikor „ cela Sancti Iohannis” néven említik . Romjainak feltárásakor kőplasztikák maradványai kerültek elő . Ivo Petricioli horvát régész és művészettörténész a romok egy részét századi román stílusú épület maradványainak tartja , de az újabb kutatások már az6. századra keltezik . A leletek és az írásos dokumentumok alapján a templom egészen a gótika koráig folyamatosan használatban volt . Védett műemlék a Petricioli-ház , mely a század első felében épült , és a zárai szigetvilág legjobb állapotban fennmaradt barokk lakóépülete . Mai formájátközötti átépítéssel nyerte . Az ingatlant magas fal veszi körül , lőrésekkel . Az épület alaprajza " U " betű alakú . A kétszintes épület homlokzatát és hátsó részét négy ablaktengely tagolja . A házba egy gazdagon díszített barokk portálon keresztül jutunk be . A legérdekesebb részei a jó állapotban megmaradt barokk asztalos és lakatosmunkák . Ugyancsak védett a Rančić-ház , mely a település Zmorašnje selo nevű részén található . A ház a népi lakóépítészet jellegzetességeivel rendelkezik , de bizonyos elemei a városi építészetet tükrözik . Alaprajza szerint egy hosszúkás , téglalap alakú ház , melynek főhomlokzata nyugati fekvésű . A földszinti háztartási helyiségekre és az emeleti lakószintre oszlik . Az emeletre századi reneszánsz elemekkel rendelkező , fedett tornácos teraszon keresztül jutottak be . A ház faragott kőtömbökből épült , a sarkokban nagyobb kőtömbökkel . Az épület a zárai szigetvilág városias vidéki építészetének egykor reprezentatív lakóépülete volt . A Sestrica Vela-Tajer világítótoronyban épült a Kornati-szigetektől északnyugatra és Dugi Otoktól délkeletre található azonos nevű szigeten . A világítótorony egy fennsíkon épültm tengerszint feletti magasságban . A komplexum egy főépületből , magából a világítótoronyból és egy kisebb melléképületből áll . Galéria További információk Sali község hivatalos oldala Dugi otok turisztikai irodájának honlapja Zára turisztikai irodájának honlapja A zárai érsekség honlapja A Telašćica Természetvédelmi Park hivatalos oldala A Telašćica Természetvédelmi Park ismertetője Jegyzetek Zára megye települései