Nekomata
A nekomata ( japánul: 猫また, 猫股, 猫又; Hepburn-átírással: nekomata) a japán folklórban, szellemtörténetekben, különféle egyéb feljegyzésekben megjelenő macskaszellem, egyfajta jókai. A néphagyomány szerint, a hegyekben élő, valamint a háziállatként tartott macskák, ha elérnek egy bizonyos a kort, a farkuk kettéválik és szellemekké alakulnak át.

A nekomata jelentése 
A jókaiok, vagyis a japán értelemben vett szellemek neveinek fordítása azok kandzsi leírásaiktól függnek.  A nekomata szót háromféleképp is le lehet írni, és mindháromnak ugyan az az olvasata. A legősibb alak a 猫(neko) kandzsiból, valamint a  また(mata) hiraganákból áll. Utóbbinak nincs konkrét jelentéstartalma. Később megjelent variáció a  猫 kandzsihoz hozzáilleszti a  股( mata) kandzsiját, amely azt jelent „villás”. Ezt az összetételt egyszerűen villás macskának fordítják, így utalva a nekomaták kettévált farkára. Az utolsó változat a 猫 (neko) és a 又 (mata), „újra, megint” írásjeleiből áll össze. Ennek a kandzsi összetételnek kérdéses a fordítása: Vajon a „megint” a szellemkénti újjászületésre utal, vagy farok kettéválására, és így a 又 számlálószóként funkcionál? A két, később megjelent kandzsi összetétel mindenképp az általuk jelölt lény természetfelettiségére próbál utalni. Az eredeti, hiragánás változatról úgy gondolják, valahogy a nekomata azon elképzeléséhez kapcsolódik, mely szerint a jókai az erdőben él, és mint egy majom, ágról- ágra képes szökkenni a fák között. Azonban ezek az a teóriák mind pusztán találgatások, hogy a nekomata szó igazából mit jelenthet, azt senki nem tudja.

Kamakura-kor – a hegyi nekomaták 
A legtöbb jókai legendája az Edo korszakban keletkezett, azonban a nekomaták gyökerei egészen a Kamakura korszakig (1185 – 1333) nyúlnak vissza. Josida Kenkó (1283? – 1350?), buddhista szerzetes és költő, ekképpen tesz említést róluk a Curezuregusza (徒然草, 1330- 1331?): „Mélyen a hegyekben él egy lény, melyet nekomatának neveznek. Azt beszélik emberek húsán lakmározik.” Szintén a Kamakura korból, Fudzsivara Szadaide (1162 – 1241) tudós és író a Meigecuki (明月記, magyarul 1180 – 1235) című tekercsben azt írta, hogy a Tenpuku (1233) első évében, augusztus nyolcadikán, Nantóban (a mai Nara) egy hegyekből jött macskaszemű, és nagyobb kutya méretű lény megölt, majd felfalt számos embert.

Eltérően a modern kori elképzelésektől, melyekben egyfajta természetfeletti lények jelennek meg, a régi időkben a nekomatákat ugyanolyan vadállatokként tartották számon, akár a többi hegyekben élő ragadozót, melyek megtámadták az óvatlanul területükre tévedő embereket. Nem tudni, hogy Meigecukiban és a többi tekercsben található említések a nekomatákról valóságos teremtményekről írnak- e; léteznek fosszilis bizonyítékok kis termetű, prehisztorikus japán tigrisről, és Kínából gyakran importáltak tigrist, előfordulhatott, hogy némelyik elszökött és a hegyekben telepedett le. Még olyan feltevés is létezik, hogy az ősi nekomata legendák veszett állatokon alapulnak, ezzel magyarázva a hajlamot az emberek megtámadására. Azonban ismételten, ezek mind csak spekulációk.

A korai Edo-kor – a természetfeletti nekomaták 
Minthogy az a legendákban szokás, a nekomaták is az idő múlásával megváltoztak. Ahogy teltek az évek, a nekomaták egyre nagyobbak lettek: Egy 1685-ös tekercsben vaddisznó méretűnek írják le. Durván egy évszázaddal később már oroszlánméretűvé nőtte ki magát, mely olyan hangos üvöltést tudott hallatni, hogy belezengtek a hegyek. Egy 1809-ben íródott feljegyzés szerint a teremtény mérete meghaladta a 2 méteres hosszúságot.

A közép Edo-kor – a házi macskákból lett nekomaták 
Az igazi változás a nekomaták legendájában az Edo korszak közepén következett be. Miközben a hegyek továbbra is a nagyvadak lakhelyének számítottak, elterjedt az az elképzelés, miszerint a nekomaták olyan házi macskákból alakulnak át, melyek nagyon sokáig éltek. Ha a macskák elértek egy bizonyos kort, új alakot vettek fel, és elhagyták régi otthonukat, hogy életüket nekomataként folytassák tovább a hegyekben. Emiatt nem számított szerencsésnek túl sokáig otthon tartani macskát.

Az egyik leghíresebb feljegyzés a nekomatákkal kapcsolatban a Jamato Kaiikiban (大和怪異記, „Rejtélyes történetek Japánból”, 1807) olvasható Nekomata no Hi (猫股の火). A történet arról szól, hogy egy gazdag szamuráj házát kísértetek szállták meg. Számtalan papot és sámánt bíztak már meg a ház megtisztításával, de a szertartások sikertelennek bizonyultak. Majd egy nap az egyik szolgáló észrevette, hogy a gazdájának öreg macskája egy sikigamit tart a szájában, amelyre a szamuráj neve volt ráírva. A szolgáló azonnal fejbe lőtte az állatot egy szent nyíllal, és ahogy a macska holtan feküdt a padlón észrevette, hogy két farka van, tehát egy nekomata volt. A macska halálával a házat elhagyta a gonoszság.

A nekomatáknak ez a változata teljesen kiszorította a Kamakura korszakbelit, épp ezért szinte lehetetlen olyan modern kori nekomata ábrázolást találni, amelyen ne lenne a macskának két farka. Valószínűleg a leghíresebb nekomatát ábrázoló a Szavaki Szúsi által készített Hjakkai Zukanban (百怪図巻, ? – 1737 ) látható:  A kép egy fiatal nőnek kinéző nekomatát ábrázol, aki samiszenen játszik. Az Edo-korban a samiszeneket általában nőstény macskák bőréből szokták készíteni, épp ezért ironikus a kép, mert a nekomata valószínűleg az egyik rokonából készült hangszeren játszik, és úgy tűnik, közben egy szomorú dalt énekel.

Nekomaták és más természetfeletti macskák 
Japánban rengeteg macskákkal kapcsolatos mendemonda létezik, melyek közül a nekomatáké csupán egy a sokból. A világító szemük, továbbá a furcsa természetük miatt a macskáknak mindig is természetfeletti képességeket tulajdonítottak, és azt is, hogy képesek balszerencsét hozni. Japánban úgy tartják, ha valaki megöl egy macskát, azt hét generáción át tartó balszerencse fogja sújtani.

A nekomatákat gyakran összetévesztik más szellemekkel, mint például a kasával (火車), egy olyan démonnal, mely képes megszállni a halott emberek testét. Ennek azaz oka, hogy gyakran láttak macskákat tetemek körül ólálkodni, mivel mint húsevő, könnyen megérezte a rothadó hús szagát. Ha a hozzátartozók nem voltak elég óvatosak, a macska kasává változott és ellopta a holttestet, mielőtt megtarthatták volna annak a temetését. Továbbá a nekomatákat össze szokták még keverni a bakenekokkal (化け猫), az átalakult macska jókaiokkal, annak ellenére, hogy két különböző teremtményről van szó, bár tény, hogy csak csekély eltérést van köztük.

Nekomaták a modern kultúrában 
A nekomaták manapság népszerű elemei a mangáknak és az animéknek. Mint ahogy sok más egyéb japán néphagyománybeli teremtény is, a nekomaták is a vérszomjas emberevő szellemekből szelíd, „cuki” lényeké formálódtak át. Egy jól ismert nekomata például Kirara Takahashi Rumiko InuYashájából, de számos egyéb képviselője is van a nekomatáknak a japán szubkultúrában.

Fordítás

Jegyzetek

Források
 Davisson, Zack: Nekomata – The Split Tailed Cat.
 Kohen, Elli: World history and myths of cats. Edwin Mellen Press, Lewiston 2003, 
 Tyler, Royall:Japán regék és mondák.  Móra Ferenc Ifjúsági Könyvkiadó, 2014,

További információk 
 http://yokai.com/nekomata/

Japán mitológia
Mitikus lények
Macska
A nekomata ( japánul : 猫また , 猫股 , 猫又 ; Hepburn-átírással : nekomata ) a japán folklórban , szellemtörténetekben , különféle egyéb feljegyzésekben megjelenő macskaszellem , egyfajta jókai . A néphagyomány szerint , a hegyekben élő , valamint a háziállatként tartott macskák , ha elérnek egy bizonyos a kort , a farkuk kettéválik és szellemekké alakulnak át . A nekomata jelentése A jókaiok , vagyis a japán értelemben vett szellemek neveinek fordítása azok kandzsi leírásaiktól függnek . A nekomata szót háromféleképp is le lehet írni , és mindháromnak ugyan az az olvasata . A legősibb alak a 猫( neko ) kandzsiból , valamint a また( mata ) hiraganákból áll . Utóbbinak nincs konkrét jelentéstartalma . Később megjelent variáció a 猫 kandzsihoz hozzáilleszti a 股 ( mata ) kandzsiját , amely azt jelent „ villás” . Ezt az összetételt egyszerűen villás macskának fordítják , így utalva a nekomaták kettévált farkára . Az utolsó változat a 猫 ( neko ) és a 又 ( mata ) , „ újra , megint” írásjeleiből áll össze . Ennek a kandzsi összetételnek kérdéses a fordítása : Vajon a „ megint” a szellemkénti újjászületésre utal , vagy farok kettéválására , és így a 又 számlálószóként funkcionál ? A két , később megjelent kandzsi összetétel mindenképp az általuk jelölt lény természetfelettiségére próbál utalni . Az eredeti , hiragánás változatról úgy gondolják , valahogy a nekomata azon elképzeléséhez kapcsolódik , mely szerint a jókai az erdőben él , és mint egy majom , ágról- ágra képes szökkenni a fák között . Azonban ezek az a teóriák mind pusztán találgatások , hogy a nekomata szó igazából mit jelenthet , azt senki nem tudja . Kamakura-kor – a hegyi nekomaták A legtöbb jókai legendája az Edo korszakban keletkezett , azonban a nekomaták gyökerei egészen a Kamakura korszakig–nyúlnak vissza . Josida Kenkó – ) , buddhista szerzetes és költő , ekképpen tesz említést róluk a Curezuregusza ( 徒然草 , ) : „ Mélyen a hegyekben él egy lény , melyet nekomatának neveznek . Azt beszélik emberek húsán lakmározik.” Szintén a Kamakura korból , Fudzsivara Szadaide–tudós és író a Meigecuki ( 明月記 , magyarul–című tekercsben azt írta , hogy a Tenpukuelső évében , augusztus nyolcadikán , Nantóban ( a mai Nara ) egy hegyekből jött macskaszemű , és nagyobb kutya méretű lény megölt , majd felfalt számos embert . Eltérően a modern kori elképzelésektől , melyekben egyfajta természetfeletti lények jelennek meg , a régi időkben a nekomatákat ugyanolyan vadállatokként tartották számon , akár a többi hegyekben élő ragadozót , melyek megtámadták az óvatlanul területükre tévedő embereket . Nem tudni , hogy Meigecukiban és a többi tekercsben található említések a nekomatákról valóságos teremtményekről írnak- e ; léteznek fosszilis bizonyítékok kis termetű , prehisztorikus japán tigrisről , és Kínából gyakran importáltak tigrist , előfordulhatott , hogy némelyik elszökött és a hegyekben telepedett le . Még olyan feltevés is létezik , hogy az ősi nekomata legendák veszett állatokon alapulnak , ezzel magyarázva a hajlamot az emberek megtámadására . Azonban ismételten , ezek mind csak spekulációk . A korai Edo-kor – a természetfeletti nekomaták Minthogy az a legendákban szokás , a nekomaták is az idő múlásával megváltoztak . Ahogy teltek az évek , a nekomaták egyre nagyobbak lettek : Egyös tekercsben vaddisznó méretűnek írják le . Durván egy évszázaddal később már oroszlánméretűvé nőtte ki magát , mely olyan hangos üvöltést tudott hallatni , hogy belezengtek a hegyek . Egyben íródott feljegyzés szerint a teremtény mérete meghaladta améteres hosszúságot . A közép Edo-kor – a házi macskákból lett nekomaták Az igazi változás a nekomaták legendájában az Edo korszak közepén következett be . Miközben a hegyek továbbra is a nagyvadak lakhelyének számítottak , elterjedt az az elképzelés , miszerint a nekomaták olyan házi macskákból alakulnak át , melyek nagyon sokáig éltek . Ha a macskák elértek egy bizonyos kort , új alakot vettek fel , és elhagyták régi otthonukat , hogy életüket nekomataként folytassák tovább a hegyekben . Emiatt nem számított szerencsésnek túl sokáig otthon tartani macskát . Az egyik leghíresebb feljegyzés a nekomatákkal kapcsolatban a Jamato Kaiikiban ( 大和怪異記 , „ Rejtélyes történetek Japánból”, olvasható Nekomata no Hi ( 猫股の火 ) . A történet arról szól , hogy egy gazdag szamuráj házát kísértetek szállták meg . Számtalan papot és sámánt bíztak már meg a ház megtisztításával , de a szertartások sikertelennek bizonyultak . Majd egy nap az egyik szolgáló észrevette , hogy a gazdájának öreg macskája egy sikigamit tart a szájában , amelyre a szamuráj neve volt ráírva . A szolgáló azonnal fejbe lőtte az állatot egy szent nyíllal , és ahogy a macska holtan feküdt a padlón észrevette , hogy két farka van , tehát egy nekomata volt . A macska halálával a házat elhagyta a gonoszság . A nekomatáknak ez a változata teljesen kiszorította a Kamakura korszakbelit , épp ezért szinte lehetetlen olyan modern kori nekomata ábrázolást találni , amelyen ne lenne a macskának két farka . Valószínűleg a leghíresebb nekomatát ábrázoló a Szavaki Szúsi által készített Hjakkai Zukanban ( 百怪図巻 , ? – ) látható : A kép egy fiatal nőnek kinéző nekomatát ábrázol , aki samiszenen játszik . Az Edo-korban a samiszeneket általában nőstény macskák bőréből szokták készíteni , épp ezért ironikus a kép , mert a nekomata valószínűleg az egyik rokonából készült hangszeren játszik , és úgy tűnik , közben egy szomorú dalt énekel . Nekomaták és más természetfeletti macskák Japánban rengeteg macskákkal kapcsolatos mendemonda létezik , melyek közül a nekomatáké csupán egy a sokból . A világító szemük , továbbá a furcsa természetük miatt a macskáknak mindig is természetfeletti képességeket tulajdonítottak , és azt is , hogy képesek balszerencsét hozni . Japánban úgy tartják , ha valaki megöl egy macskát , azt hét generáción át tartó balszerencse fogja sújtani . A nekomatákat gyakran összetévesztik más szellemekkel , mint például a kasával ( 火車 ) , egy olyan démonnal , mely képes megszállni a halott emberek testét . Ennek azaz oka , hogy gyakran láttak macskákat tetemek körül ólálkodni , mivel mint húsevő , könnyen megérezte a rothadó hús szagát . Ha a hozzátartozók nem voltak elég óvatosak , a macska kasává változott és ellopta a holttestet , mielőtt megtarthatták volna annak a temetését . Továbbá a nekomatákat össze szokták még keverni a bakenekokkal ( 化け猫 ) , az átalakult macska jókaiokkal , annak ellenére , hogy két különböző teremtményről van szó , bár tény , hogy csak csekély eltérést van köztük . Nekomaták a modern kultúrában A nekomaták manapság népszerű elemei a mangáknak és az animéknek . Mint ahogy sok más egyéb japán néphagyománybeli teremtény is , a nekomaták is a vérszomjas emberevő szellemekből szelíd , „ cuki” lényeké formálódtak át . Egy jól ismert nekomata például Kirara Takahashi Rumiko InuYashájából , de számos egyéb képviselője is van a nekomatáknak a japán szubkultúrában . Fordítás Jegyzetek Források Davisson , Zack : Nekomata – The Split Tailed Cat . Kohen , Elli : World history and myths of cats . Edwin Mellen Press , Lewiston Tyler , Royall:Japán regék és mondák . Móra Ferenc Ifjúsági Könyvkiadó , További információk http://yokai.com/nekomata/ Japán mitológia Mitikus lények Macska