Ostorfarkúak
Az ostorfarkúak (Thelyphonida, korábban Uropygi) az ízeltlábúak törzsében a pókszabásúak (Arachnida) osztályának egyik rendje. Egyes rendszertanokban Thelyphonida néven ismert.

Származásuk, elterjedésük 

Régebben az ostorlábúakkal (Amblypygi) együtt a tengeri skorpiók leszármazottainak tekintették őket; az újabb vizsgálatok átsorolták a taxont a pókszabásúak (Arachnida) osztályába. Valamennyi fajuk
 az újvilági faunabirodalom (Neogea) brazíliai faunaterületén, illetve
 az északi faunabirodalom afrotropikus és orientális faunaterületén
él, mindig trópusi vagy szubtrópusi éghajlaton. A legtöbb fajukat Malajzia trópusi esőerdőiben (Hátsó-indiai faunatartomány, Szunda-szigeti faunatartomány) találjuk.

Megjelenésük, felépítésük 

Lapos testű, skorpiókra emlékeztető pókszabásúak. Hosszúkás előtestükhöz keskeny alappal csatlakozik az utótest (potroh). Ennek utolsó három, elkeskenyedő szelvénye az utópotroh, aminek végéről ostorszerű, ízelt farokfüggelék nő — erről kapták a nevüket. A farokostor tövében, a végbélnyílás mellett méregmirigyek nyílnak, amikből védekezésül hangya- és ecetsavat permetezhetnek támadóikra.

Életmódjuk, élőhelyük 

A meleget és a párás levegőt kedvelik. A sötétben aktívak: nappal kövek és fák alatt, repedésekben vagy barlangokban rejtőznek. Némelyek a házak sötét sarkaiba, a szellőzőaknákba vagy a melléképületekbe is betelepülnek. Ragadozók; főleg ászkákra, soklábúakra, rovarokra, férgekre és csigákra vadásznak, ritkábban kisebb gerincesekre (békákra, varangyokra) is. A zsákmányt lábaikkal kapják el.

A nőstények petéiket utótestük hasoldalára tapasztják, majd kikelt ivadékaikat az első vedlésig utótestük hátán cipelik.

Ismertebb fajok 

 az óriás ostorfarkú az Amerikai Egyesült Államok déli részétől Közép-Amerikán át Brazíliáig honos. Teste mintegy öt centiméter hosszú.

Jegyzetek

Források 

 David Attenborough: A gerinctelenek élete. Kossuth Kiadó, 2006.  p. 17.
 Heinz Sielmann: Pókok. Mi micsoda? könyvek. Tessloff és Babilon Kiadó, Budapest, 2003.  p. 38.

Pókszabásúak
Pókszabásúrendek
Az ostorfarkúak ( Thelyphonida , korábban Uropygi ) az ízeltlábúak törzsében a pókszabásúak ( Arachnida ) osztályának egyik rendje . Egyes rendszertanokban Thelyphonida néven ismert . Származásuk , elterjedésük Régebben az ostorlábúakkal ( Amblypygi ) együtt a tengeri skorpiók leszármazottainak tekintették őket ; az újabb vizsgálatok átsorolták a taxont a pókszabásúak ( Arachnida ) osztályába . Valamennyi fajuk az újvilági faunabirodalom ( Neogea ) brazíliai faunaterületén , illetve az északi faunabirodalom afrotropikus és orientális faunaterületén él , mindig trópusi vagy szubtrópusi éghajlaton . A legtöbb fajukat Malajzia trópusi esőerdőiben ( Hátsó-indiai faunatartomány , Szunda-szigeti faunatartomány ) találjuk . Megjelenésük , felépítésük Lapos testű , skorpiókra emlékeztető pókszabásúak . Hosszúkás előtestükhöz keskeny alappal csatlakozik az utótest ( potroh ) . Ennek utolsó három , elkeskenyedő szelvénye az utópotroh , aminek végéről ostorszerű , ízelt farokfüggelék nő — erről kapták a nevüket . A farokostor tövében , a végbélnyílás mellett méregmirigyek nyílnak , amikből védekezésül hangya- és ecetsavat permetezhetnek támadóikra . Életmódjuk , élőhelyük A meleget és a párás levegőt kedvelik . A sötétben aktívak : nappal kövek és fák alatt , repedésekben vagy barlangokban rejtőznek . Némelyek a házak sötét sarkaiba , a szellőzőaknákba vagy a melléképületekbe is betelepülnek . Ragadozók ; főleg ászkákra , soklábúakra , rovarokra , férgekre és csigákra vadásznak , ritkábban kisebb gerincesekre ( békákra , varangyokra ) is . A zsákmányt lábaikkal kapják el . A nőstények petéiket utótestük hasoldalára tapasztják , majd kikelt ivadékaikat az első vedlésig utótestük hátán cipelik . Ismertebb fajok az óriás ostorfarkú az Amerikai Egyesült Államok déli részétől Közép-Amerikán át Brazíliáig honos . Teste mintegy öt centiméter hosszú . Jegyzetek Források David Attenborough : A gerinctelenek élete . Kossuth Kiadó , p. 17. Heinz Sielmann : Pókok . Mi micsoda ? könyvek . Tessloff és Babilon Kiadó, Budapest , p. Pókszabásúak Pókszabásúrendek