Sramana
A sramana (szanszkrit; páli: szamana, jelentése „kereső” (kutató)) indiai vallási mozgalom volt párhuzamosan, de függetlenül a történelmi védikus vallás mellett. A sramana hagyományok, úgy mint a dzsainizmus, a buddhizmus, és az ádzsívika ugyanazokból a körökből fejlődött ki, amely a jógikus gyakorlatok kifejlődéséhez és a legfőbb indiai vallásokban népszerű koncepciókhoz vezetett, mint például a szanszára (születések és halálok körforgása) és móksa (a körforgástól való megszabadulás).

Etimológiája és eredete
A sramana kifejezés az i. e. 1. évezredben élt, világi életről lemondott, aszkéta hagyományok gyakorlóira vonatkozik. Ezek a személyek kísérletezők voltak, más hagyományoktól és a társadalomtól függetlenek. A vallási vizázásokban szemben álltak a brahmin papokkal, akik a szövegek alapos elsajátítását és a szertartások alapos betartását részesítették előnyben.

A sramana szó a sram tőből ered, melynek jelentése „erőt kifejteni” vagy „aszkézist folytatni”. Ezért a srámana az aki erőt fejt ki vagy aszkézist folytat. Szigorúbb értelemben csak azokra használták ezt a kifejezést, akik teljes odaadással gyakoroltak és céljuk a megvilágosodás volt. A sramana hagyományok képviselőit úgy is nevezték, hogy  parivradzsaka, azaz hajléktalan vándor. Az ősi Indiában a vándorszerzetesek története csak részben követhető nyomon. A parivradzsaka kifejezést feltehetően minden utazó szerzetesre használták Indiában.

Az indiai nyelvészek egymás ellentéteként használják a sramana és a brahmin kifejezéseket, akiknek a vallási modellje különbözött egymástól. A sramana hagyományok közül néhány megmaradt a hinduizmuson kívül, ugyanis nem fogadták el a védák autoritását. Ilyen például a dzsainizmus, a buddhizmus, az ádzsívika és egyéb vallási csoportok. A sramana hagyomány egy része beolvadt a hindu dharmairodalomba.

A mozgalmak
Több sramana mozgalom is létezett Indiában - már az i. e. 6. század előtt is -, amelyek hatással voltak az indiai filozófia ásztika és násztika hagyományaira egyaránt. A sramana mozgalom egyik legjelentősebb időszaka Mahávíra és Gautama Buddha idején volt, amikor a védikus szertartásosság volt domináns India középső részein. A sramanák alternatív módot kerestek a megvilágosodásra, miközben lemondtak a világi életről. Három jellemző tevékenységet űztek: mértékletesség, meditáció és kapcsolódó elméletek (világnézetek).

Mahávíra és Buddha a saját sramana rendjük tanítói voltak. A dzsaina ágamák és a buddhista páli kánon szerint voltak más sramana vezetők is akkoriban. A Maháparinibbána-szuttában (DN 16) egy Szubhadda nevű sramana:

A korai buddhizmus idején megváltozott a sramanák vándorlási szokása, akik vihárákba költöztek, először csak a vassza idejére (három hónapig tartó esős évszak), majd az év egészére. A középkorra a dzsainizmusból is eltűnt a vándorlás szokása, amely a 19. században éledt fel újra. Hasonló változások többször is történetek a buddhizmuson belül.

Kapcsolódó szócikkek
 Bhikkhu
 Bhikkhuni
 Fakír
 Remete
 Szádhu
 Srámanéra
 Jógi
 Szádhaka
 Egyszerűség (vallás)

Jegyzetek

Források
 Bhaskar, Bhagchandra Jain (1972). Jainism in Buddhist Literature. Alok Prakashan: Nagpur.
 Fronsdal, Gil (2005). The Dhammapada: A New Translation of the Buddhist Classic with Annotations. Boston: Shambhala Publications. .
 Gethin, Rupert (1998). The Foundations of Buddhism. Oxford: Oxford University Press. .
 http://www.herenow4u.net/index.php?id=65998 Antiquity of Jainism : Professor Mahavir Saran Jain
 Ñāṇamoli, Bhikkhu (ford.) és Bodhi, Bhikkhu (szerk.) (2001). The Middle-Length Discourses of the Buddha: A Translation of the Majjhima Nikāya. Boston: Wisdom Publications. .
 Rhys Davids, T.W. & William Stede (szerk.) (1921-5). The Pali Text Society's Pali–English Dictionary. Chipstead: Pali Text Society.
 Thánisszaró Bhikkhu (ford.) (1997). Samaññaphala Sutta: The Fruits of the Contemplative Life (DN 2).
 Walshe, Maurice O'Connell (ford.) (1995). The Long Discourses of the Buddha: A Translation of the Dīgha Nikāya. Somerville: Wisdom Publications. .

Buddhista szangha
Dzsainizmus
Monasztikus életformák
A sramana ( szanszkrit ; páli : szamana , jelentése „ kereső” ( kutató ) ) indiai vallási mozgalom volt párhuzamosan , de függetlenül a történelmi védikus vallás mellett . A sramana hagyományok , úgy mint a dzsainizmus , a buddhizmus , és az ádzsívika ugyanazokból a körökből fejlődött ki , amely a jógikus gyakorlatok kifejlődéséhez és a legfőbb indiai vallásokban népszerű koncepciókhoz vezetett , mint például a szanszára ( születések és halálok körforgása ) és móksa ( a körforgástól való megszabadulás ) . Etimológiája és eredete A sramana kifejezés az i . e. évezredben élt , világi életről lemondott , aszkéta hagyományok gyakorlóira vonatkozik . Ezek a személyek kísérletezők voltak , más hagyományoktól és a társadalomtól függetlenek . A vallási vizázásokban szemben álltak a brahmin papokkal , akik a szövegek alapos elsajátítását és a szertartások alapos betartását részesítették előnyben . A sramana szó a sram tőből ered , melynek jelentése „ erőt kifejteni” vagy „ aszkézist folytatni” . Ezért a srámana az aki erőt fejt ki vagy aszkézist folytat . Szigorúbb értelemben csak azokra használták ezt a kifejezést , akik teljes odaadással gyakoroltak és céljuk a megvilágosodás volt . A sramana hagyományok képviselőit úgy is nevezték , hogy parivradzsaka , azaz hajléktalan vándor . Az ősi Indiában a vándorszerzetesek története csak részben követhető nyomon . A parivradzsaka kifejezést feltehetően minden utazó szerzetesre használták Indiában . Az indiai nyelvészek egymás ellentéteként használják a sramana és a brahmin kifejezéseket , akiknek a vallási modellje különbözött egymástól . A sramana hagyományok közül néhány megmaradt a hinduizmuson kívül , ugyanis nem fogadták el a védák autoritását . Ilyen például a dzsainizmus , a buddhizmus , az ádzsívika és egyéb vallási csoportok . A sramana hagyomány egy része beolvadt a hindu dharmairodalomba . A mozgalmak Több sramana mozgalom is létezett Indiában - már az i . e. század előtt is - , amelyek hatással voltak az indiai filozófia ásztika és násztika hagyományaira egyaránt . A sramana mozgalom egyik legjelentősebb időszaka Mahávíra és Gautama Buddha idején volt , amikor a védikus szertartásosság volt domináns India középső részein . A sramanák alternatív módot kerestek a megvilágosodásra , miközben lemondtak a világi életről . Három jellemző tevékenységet űztek : mértékletesség , meditáció és kapcsolódó elméletek ( világnézetek ) . Mahávíra és Buddha a saját sramana rendjük tanítói voltak . A dzsaina ágamák és a buddhista páli kánon szerint voltak más sramana vezetők is akkoriban . A Maháparinibbána-szuttában ( DNegy Szubhadda nevű sramana : A korai buddhizmus idején megváltozott a sramanák vándorlási szokása , akik vihárákba költöztek , először csak a vassza idejére ( három hónapig tartó esős évszak ) , majd az év egészére . A középkorra a dzsainizmusból is eltűnt a vándorlás szokása , amely a században éledt fel újra . Hasonló változások többször is történetek a buddhizmuson belül . Kapcsolódó szócikkek Bhikkhu Bhikkhuni Fakír Remete Szádhu Srámanéra Jógi Szádhaka Egyszerűség ( vallás ) Jegyzetek Források Bhaskar, Bhagchandra Jain Jainism in Buddhist Literature . Alok Prakashan : Nagpur . Fronsdal , Gil The Dhammapada : A New Translation of the Buddhist Classic with Annotations . Boston : Shambhala Publications. \ . Gethin , Rupert The Foundations of Buddhism . Oxford : Oxford University Press. \ . http://www.herenow4u.net/index.php?id=65998 Antiquity of Jainism \ : Professor Mahavir Saran Jain Ñāṇamoli , Bhikkhu ( ford. ) és Bodhi, Bhikkhu ( szerk . ) The Middle-Length Discourses of the Buddha : A Translation of the Majjhima Nikāya . Boston : Wisdom Publications. \ . Rhys Davids , T.W. & William Stede ( szerk . ) The Pali Text Society's Pali–English Dictionary . Chipstead : Pali Text Society . Thánisszaró Bhikkhu ( ford . ) Samaññaphala Sutta : The Fruits of the Contemplative Life ( DN Walshe , Maurice O'Connell ( ford . ) The Long Discourses of the Buddha : A Translation of the Dīgha Nikāya . Somerville : Wisdom Publications . \ . Buddhista szangha Dzsainizmus Monasztikus életformák