Pakoštane
Pakoštane falu és község Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Drage, Vrána és Vrgada települések tartoznak hozzá.

Fekvése
Zárától 35 km-re délkeletre, Dalmácia északi részén, az Adriai-tenger partja és a Vránai-tó között fekszik.

Története
A régészeti leletek tanúsága szerint területén már a kőkorszakban éltek emberek. A bronzkorból néhány bronz harci szekerce, a vaskorból az illír liburnok egyik erődített településének nyomai maradtak fenn. A településtől északnyugatra a Kostelj nevű hegyen liburn nekropoliszt tártak fel számos kerámia lelettel. A mai Pakoštane helyén az ókorban a rómaiak „Asseria” nevű kikötője feküdt. A kikötő alatt a tengerben még láthatók a római kikötői gát maradványai. Az ókori település több helyen feltárt maradványai és a temető alatt egy gazdag római nemes tengerparti villájának alapfalai szintén megtalálhatók. Itt ágazik le Pakoštane felé a Vránától Zárába vezető római vízvezeték. A mai település első írásos említése egy 1450. október 15-én kelt oklevélben történt “villa vocata Pachoschiane” alakban. 1498-ban a mai Pakoštane területén feküdt Zablaće plébánosát, 1509-ben pedig Pakoštane bíróját említik. A velencei uralom idején a területe a gazdag zárai család a Karnarutićok birtoka volt, akik a köztársaságnak tett szolgálataikért kapták ezt a területet. A 15. és 16. században a török többször is megtámadta és lerombolta a települést. A neves horvát történész Ivan Jelić szerint valamivel 1495 előtt és 1499-ben is súlyos károkat szenvedett. A következő támadás 1521-ben érte, amikor újra kifosztották és lerombolták, lakói pedig a Vrgada- és a Pašman-szigetre menekültek. Az adatokból az is nyilvánvaló, hogy a menekültek mindig gyorsan visszatértek a veszély elmúltával. A település újabb lerombolása a ciprusi háború elején 1570-ben történt, amikor teljesen elnéptelenedett. 1573-ban Zablaćét rombolták le. Pakoštane csak 1597-ben épült újjá, azelőtt Michiel zárai gróf a “villaggio dishabitato” azaz lakatlan falu kifejezéssel illette. Amint azt neves horvát költő és szerzetes Andrija Kačić Miošić megénekelte lakóinak menekülniük kellett a kandiai háború (1645-1669) idején is. A 16. században épített templomát csak 1712-ben szentelte fel Vicko Zmajević zárai érsek. A török veszély elmúltával a tengerparttól a Vránai-tóig terjedő terület gyors fejlődésnek indult. A lakosság száma ugrásszerűen nőtt, egymás után épültek fel az új lakóházak. 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt, majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 498, 1910-ben 1010 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre, amely ezzel visszatért Horvátországhoz. A településnek 2011-ben 2191 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és turizmussal foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
 Mária Mennybevétele tiszteletére szentelt plébániatemploma 1906-ban épült Ćiril Iveković tervei szerint a régi plébániatemplom maradványain. A templom háromhajós épület sekrestyével és hat márvány oltárral. A főoltár képén a mennyekbe emelkedő Szűz Mária látható. A mellékoltárokon a Rózsafüzér királynője (szoborral), Páduai Szent Antal (szoborral), Keresztelő Szent János (szoborral), Szent Rókus (szoborral) látható. A szembemiséző oltár a keresztelőmedencéhez és a két szenteltvíztartóhoz hasonlóan kőből készült. A harangtoronyban három harang található. A plébániaházat 1830-ban építették.
 A Szent Rókus temetőkápolna 1936-ban épült, homlokzata felett harangépítménnyel és egy haranggal.
 A Szent Jusztin kápolna az azonos nevű szigeten található. 1647-ben építették, 1895-ben megújították.
 Pakoštane közelében a Janica a nevű helyen egy saját kikötővel rendelkező ókori épület maradványai találhatók. Egy nagy kőtömbökből épített hullámtörő maradványai is látszanak, amely a Sveta Justina-sziget felé nyúlik a tengerbe. A lelőhely 1,2-2,2 méter mélységben fekszik a tengerszint alatt, és valószínűleg annak az ókori villának része volt, amelynek maradványai a parton találhatók

További információk
 Pakoštane község hivatalos oldala 
 Pakoštane turisztikai irodájának honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 Az alapiskola honlapja

Jegyzetek

Zára megye települései
Pakoštane falu és község Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Drage , Vrána és Vrgada települések tartoznak hozzá . Fekvése Zárátólkm-re délkeletre , Dalmácia északi részén , az Adriai-tenger partja és a Vránai-tó között fekszik . Története A régészeti leletek tanúsága szerint területén már a kőkorszakban éltek emberek . A bronzkorból néhány bronz harci szekerce , a vaskorból az illír liburnok egyik erődített településének nyomai maradtak fenn . A településtől északnyugatra a Kostelj nevű hegyen liburn nekropoliszt tártak fel számos kerámia lelettel . A mai Pakoštane helyén az ókorban a rómaiak „ Asseria” nevű kikötője feküdt . A kikötő alatt a tengerben még láthatók a római kikötői gát maradványai . Az ókori település több helyen feltárt maradványai és a temető alatt egy gazdag római nemes tengerparti villájának alapfalai szintén megtalálhatók . Itt ágazik le Pakoštane felé a Vránától Zárába vezető római vízvezeték . A mai település első írásos említése egy októberén kelt oklevélben történt “villa vocata Pachoschiane” alakban.ban a mai Pakoštane területén feküdt Zablaće plébánosát, ben pedig Pakoštane bíróját említik . A velencei uralom idején a területe a gazdag zárai család a Karnarutićok birtoka volt , akik a köztársaságnak tett szolgálataikért kapták ezt a területet . A és században a török többször is megtámadta és lerombolta a települést . A neves horvát történész Ivan Jelić szerint valamivelelőtt ésben is súlyos károkat szenvedett . A következő támadásben érte , amikor újra kifosztották és lerombolták , lakói pedig a Vrgada- és a Pašman-szigetre menekültek . Az adatokból az is nyilvánvaló , hogy a menekültek mindig gyorsan visszatértek a veszély elmúltával . A település újabb lerombolása a ciprusi háború elejénben történt , amikor teljesen elnéptelenedett.ban Zablaćét rombolták le . Pakoštane csakben épült újjá , azelőtt Michiel zárai gróf a “villaggio dishabitato” azaz lakatlan falu kifejezéssel illette . Amint azt neves horvát költő és szerzetes Andrija Kačić Miošić megénekelte lakóinak menekülniük kellett a kandiai háborúidején is . A században épített templomát csakben szentelte fel Vicko Zmajević zárai érsek . A török veszély elmúltával a tengerparttól a Vránai-tóig terjedő terület gyors fejlődésnek indult . A lakosság száma ugrásszerűen nőtt , egymás után épültek fel az új lakóházak.ig a Velencei Köztársaság része volt , majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre , amely ezzel visszatért Horvátországhoz . A településnekbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és turizmussal foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Mária Mennybevétele tiszteletére szentelt plébániatemplomaban épült Ćiril Iveković tervei szerint a régi plébániatemplom maradványain . A templom háromhajós épület sekrestyével és hat márvány oltárral . A főoltár képén a mennyekbe emelkedő Szűz Mária látható . A mellékoltárokon a Rózsafüzér királynője ( szoborral ) , Páduai Szent Antal ( szoborral ) , Keresztelő Szent János ( szoborral ) , Szent Rókus ( szoborral ) látható . A szembemiséző oltár a keresztelőmedencéhez és a két szenteltvíztartóhoz hasonlóan kőből készült . A harangtoronyban három harang található . A plébániaházatban építették . A Szent Rókus temetőkápolnaban épült , homlokzata felett harangépítménnyel és egy haranggal . A Szent Jusztin kápolna az azonos nevű szigeten található.ben építették, ben megújították . Pakoštane közelében a Janica a nevű helyen egy saját kikötővel rendelkező ókori épület maradványai találhatók . Egy nagy kőtömbökből épített hullámtörő maradványai is látszanak , amely a Sveta Justina-sziget felé nyúlik a tengerbe . A lelőhely2-2,2 méter mélységben fekszik a tengerszint alatt , és valószínűleg annak az ókori villának része volt , amelynek maradványai a parton találhatók További információk Pakoštane község hivatalos oldala Pakoštane turisztikai irodájának honlapja A zárai érsekség honlapja Az alapiskola honlapja Jegyzetek Zára megye települései