Biermann István
Biermann István (Bécs, 1891. július 11. – Moszkva, 1937. augusztus 16.) magántisztviselő, pártmunkás. A Magyarországi Tanácsköztársaság idején a Budapesti Központi Forradalmi Munkás- és Katonatanács elnöke volt, a bukás után börtönbe került, majd internálták, 1922-ben pedig a Szovjetunióba került, ahol először a Komintern fordítójaként működött, majd különböző gazdasági pozíciókat töltött be.

Élete 
Kétéves volt, amikor szüleivel a magyar fővárosba költözött. Itt járt iskolába, majd felvételt nyert az Alkotmány utcai felsőkereskedelmi iskolába, ahol 1908-ban érettségi vizsgát tett, s banki hivatalnoknak állt. 21 évesen a Magánalkalmazottak Szövetségének és a VII. kerületi MSZDP szervezetnek, később végrehajtó bizottságának is tagja lett. Részt vett a vérvörös csütörtökön, a világháború kirobbanása után pedig katonának jelentkezett. Először az orosz, majd az olasz fronton harcolt. Egy időre betegszabadságra visszatért a fővárosba, majd jelentkezett a Pesti Magyar Kereskedelmi Bankba, ahová 1918 elején felvették. Nem sokkal később bekapcsolódott a forradalmi szocialisták munkájába, s részt vett a lánchídi csatában. Egyik előkészítője volt a KMP megalakulásának, az év végén részt vett a banktisztviselők sztrájkjában. 1919 februárjában letartóztatták, majd Kun Béláékkal együtt a Gyűjtőfogházba vitték. A Magyarországi Tanácsköztársaság idején a VII. kerületi Munkás- és Katonatanács, és a Budapesti Központi Forradalmi Munkás- és Katonatanács tagja volt, amely utóbbin 1919 áprilisától ő – mint direktórium tagja, – elnökölt. Júniusban beválasztották a Szövetséges Központi Intéző Bizottságba is. Az ő irányításával zajlott le a központi tanács utolsó ülése 1919. augusztus 1-jén. A bukás után bujkálni kényszerült 1919. október 2-án mégis letartóztatták. A Budapesti Büntetőtörvényszék 1920. december 23-án kelt 6302/920. számú ítélete alapján 1 év 4 hónap börtönre ítélték, melynek letöltése után internálták Zalaegerszegre. A szovjet–magyar fogolycsere-akció keretein belül 1922-ben kiváltották, s a Szovjetunióba távozott, ahol a Kommunista Internacionálé fordítója volt, később a szovjet fémiparban találta meg helyét. 1924-ben a Glavmetal képviselőjeként a Népgazdasági Tanács tagjává vált, 5 év múlva pedig a tervgazdasági osztály vezetője lett. Időközben (1928-tól) az UKP (Ukrán Kommunista Párt) Központi Bizottságának egyik tagja volt. 1932-től gyárigazgatóként működött, s munkájának elismerése végett 1935-ben megkapta a Lenin-rendet. Küldött volt az SZKP XVII. pártkonferenciáján. Vérmérgezés okozta halálát.

Jegyzetek

Források

További információk 
 
 Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
 Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.

Lenin-renddel kitüntetettek
1891-ben született személyek
1937-ben elhunyt személyek
Bécsiek
Az MSZDP korábbi tagjai
KMP-tagok
A szovjet–magyar fogolycsere-akció kicseréltjei
SZKIB-tagok
Biermann István ( Bécs , július – Moszkva , augusztus ) magántisztviselő , pártmunkás . A Magyarországi Tanácsköztársaság idején a Budapesti Központi Forradalmi Munkás- és Katonatanács elnöke volt , a bukás után börtönbe került , majd internálták, ben pedig a Szovjetunióba került , ahol először a Komintern fordítójaként működött , majd különböző gazdasági pozíciókat töltött be . Élete Kétéves volt , amikor szüleivel a magyar fővárosba költözött . Itt járt iskolába , majd felvételt nyert az Alkotmány utcai felsőkereskedelmi iskolába , aholban érettségi vizsgát tett , s banki hivatalnoknak állt.évesen a Magánalkalmazottak Szövetségének és a VII. kerületi MSZDP szervezetnek , később végrehajtó bizottságának is tagja lett . Részt vett a vérvörös csütörtökön , a világháború kirobbanása után pedig katonának jelentkezett . Először az orosz , majd az olasz fronton harcolt . Egy időre betegszabadságra visszatért a fővárosba , majd jelentkezett a Pesti Magyar Kereskedelmi Bankba , ahováelején felvették . Nem sokkal később bekapcsolódott a forradalmi szocialisták munkájába , s részt vett a lánchídi csatában . Egyik előkészítője volt a KMP megalakulásának , az év végén részt vett a banktisztviselők sztrájkjában. februárjában letartóztatták , majd Kun Béláékkal együtt a Gyűjtőfogházba vitték . A Magyarországi Tanácsköztársaság idején a VII. kerületi Munkás- és Katonatanács , és a Budapesti Központi Forradalmi Munkás- és Katonatanács tagja volt , amely utóbbináprilisától ő – mint direktórium tagja , – elnökölt . Júniusban beválasztották a Szövetséges Központi Intéző Bizottságba is . Az ő irányításával zajlott le a központi tanács utolsó ülése augusztusjén . A bukás után bujkálni kényszerült októberán mégis letartóztatták . A Budapesti Büntetőtörvényszék decemberán kelt920. számú ítélete alapjánévhónap börtönre ítélték , melynek letöltése után internálták Zalaegerszegre . A szovjet–magyar fogolycsere-akció keretein belülben kiváltották , s a Szovjetunióba távozott , ahol a Kommunista Internacionálé fordítója volt , később a szovjet fémiparban találta meg helyét.ben a Glavmetal képviselőjeként a Népgazdasági Tanács tagjává vált,év múlva pedig a tervgazdasági osztály vezetője lett . Időközbentól ) az UKP ( Ukrán Kommunista Párt ) Központi Bizottságának egyik tagja volt.től gyárigazgatóként működött , s munkájának elismerése végettben megkapta a Lenin-rendet . Küldött volt az SZKP XVII. pártkonferenciáján . Vérmérgezés okozta halálát . Jegyzetek Források További információk Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk . Kenyeres Ágnes . Bp. , Akadémiai Kiadó , Révai Új Lexikona . Főszerk . Kollega Tarsoly István . Szekszárd , Babits , . Lenin-renddel kitüntetettek 1891-ben született személyek 1937-ben elhunyt személyek Bécsiek Az MSZDP korábbi tagjai KMP-tagok A szovjet–magyar fogolycsere-akció kicseréltjei SZKIB-tagok