Sveti Filip i Jakov
Sveti Filip i Jakov (korábban Filipjakov) falu és község Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Donje Raštane, Gornje Raštane, Sikovo, Sveti Petar na Moru és Turanj települések tartoznak hozzá.

Fekvése
Zárától légvonalban 24 km-re, közúton 26 km-re délkeletre, Biograd na Morutól 3 km-re északnyugatra, Dalmácia északi részén, a Pašman-csatorna partján fekszik. A község legfejlettebb mezőgazdasági területe a Vránai-medence, fő terményei a gabonafélék, a burgonya, a takarmánynövények és a zöldségfélék. A mezőgazdasági terület mintegy ötödét szőlőültetvények és gyümölcsösök képezik. A tengerparti részen elsősorban olajfaültetvények találhatók. Ez a terület túlnyomóan egyenletesen sík, helyenként domb méretű magaslatokkal. A magasabb hegyek a 156 méteres Pećina és a 138 méteres Crni krug a parttól mintegy másfél kilométerre találhatók. Köztük található a 154 méteres Gradina. Az éves középhőmérséklet 14,7 °C.

Története
Sveti Filip i Jakov helyén már az ókorban kis liburn település állt, melynek szárazon rakott falmaradványai ma is láthatók. Az innen származó régészeti leletek pedig a biogradi múzeumban találhatók. E terület jelentőségét Biograd királyi városának közelsége jelentette, melynek birtoka volt abban az öbölben ahol a mai település fekszik. A mai Szent Rókus templom körül feküdt Rogovo falu és Dvorine erődje. Maga a templom eredete a római korra nyúlik vissza, így a Tengermellék középkori építményei között is ritka kivételt képez. Rogovótól a partra vezető legrövidebb úton állt egy kis középkori templom, melyet Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szenteltek. A későbbi település erről a rogovói apát által építtetett kis templomról kapta a nevét. Az apát címere a templom kapuzatán ma is látható. A rogovói apátság a településtől északkeletre fekvő mezőn állt és a török háborúk idején pusztult el. Az erődített apátsági épületeket pincéivel, olajpréseivel és az apátsági templomot az írott források már a 13. századtól említik. A település mai neve a 15. században fordul elő először írott forrásban “San Filip e Giacomo di Rogovo” alakban, ekkoriban még Rogovo kikötőjeként (Molum Rogoue) tartották számon. Ezt a területet még IV. Krešimir horvát király adományozta a 11. században a biogradi Szent János bencés kolostornak. A település mai magja a 16. és a 17. században keletkezett. A régi településmag bejáratánál áll a „Kaštel”, az apátsági vár maradványa, melynek falába az egyik rogovói apát Domenico Grimani sírköve (1496.) látható befalazva. A török háborúk idején a települést több támadás is érte. 1580-ig a település megerősítéséig a lakosságnak gyakran kellett menekülni. Végül a kandiai háború idején (1645 és 1647 között) a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak rombolták le. A mai település a török kiűzése után a 17. század végén és a 18. század elején épült fel. A település 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt, majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 371, 1910-ben 596 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre, amely ezzel visszatért Horvátországhoz, majd ismét Jugoszlávia része lett. A településnek 2011-ben 1667 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal, állattenyésztéssel, halászattal foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szentelt plébániatemplomának elődje egy kis templom volt, amely a rogovói apátságtól a tengerpart felé vezető út mellett állt. Ezt a templomot 1125-ben lerombolták, majd a 14. században újjáépítették. 1707-ben átépítették, 1750-ben pedig Szent Mihály főangyal tiszteletére szentelték fel, melyet a templom belsejében a bal oldali falon látható glagolita felirat is megerősít. A templomban egy híres 14. századi gótikus feszületet őriznek, melyet a rogovói Szent Rókus templomból hoztak át. Egyhajós épület sekrestyével és négy márvány oltárral. A főoltár szentségtartója fémből készült, oltárképén a Szűzanya gyermekével, Szent Mihály főangyal és Szent Jakab apostol társaságában látható. A mellékoltárok Szent Antal (szoborral), Szent József (szoborral) és a Lourdes-i Szűzanya (szoborral) tiszteletére vannak szentelve. A falakon a Rózsafüzér királynője és Tavelics Szent Miklós képei (olaj, vászon) láthatók. A szembemiséző oltár és a szenteltvíztartó kőből készült. Harangtornyában három harang található.
Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szentelt új plébániatemploma a régi temető helyén épült. Felszentelését 1991-ben Marijan Oblak zárai érsek végezte. A templom egyhajós épület sekrestyével. Szembemiséző oltára és ambója kőből, a szentségtartó fából készült. A falfülkékben Szent Fülöp és Szent Jakab szobrai láthatók. A bejárat melletti kis kápolnában a Lourdes-i Szűzanya szobrát őrzik. A templom alatt sírbolt található.
A rogovói Szent Rókus templom római kori ókeresztény eredetű, a horvát kulturális örökség része. Egyhajós, kőből épített templom, homlokzata felett kétnyílású harangépítménnyel, benne két haranggal. Oldalfalain lőrésszerű szűk ablakok láthatók.
A Frmić-szigeten egy ősi villa rustica maradványait találták, a szigetecske nyugati oldalán pedig egy kisebb móló elsüllyedt maradványai találhatók. A villa maradványai között található egy érdekes medence dongaboltozattal. Az L alakú móló 1–7 méter mélységben helyezkedik el. Tört kőből épült, amely körül kikötőkövek találhatók és vannak ősi kerámia maradványok is. A mólóval rendelkező villa története a késő ókor idejére nyúlik vissza.
A rogovói udvarház téglalap alaprajzú falai a Sv. Filip i Jakov-Sikovo út mentén állnak. Az udvarház mérete 29x21 méter volt, az északkeleti sarkán található kastéllyal. Valószínűleg a bencés apátság építette a Rogovón a 11. században. Az udvarház, mely lakó és gazdasági célokat egyaránt szolgált, virágkorát a  14. században élte. A törökök bevonulásával lebontották, majd a 16. század végén kibővítették a török őrség és a vámház számára. A falak helyenként 3,00 m magasságig állnak. A feltárások során megtalálták az egykori válaszfalak alapjait, valamint a késő középkori kerámiák sokasága került elő.

További információk
 Sveti Filip i Jakov község hivatalos oldala 
 A község információs oldala 
 A zárai érsekség honlapja 
 Az alapiskola honlapja

Jegyzetek

Zára megye települései
Sveti Filip i Jakov ( korábban Filipjakov ) falu és község Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Donje Raštane , Gornje Raštane , Sikovo , Sveti Petar na Moru és Turanj települések tartoznak hozzá . Fekvése Zárától légvonalbankm-re , közútonkm-re délkeletre , Biograd na Morutólkm-re északnyugatra , Dalmácia északi részén , a Pašman-csatorna partján fekszik . A község legfejlettebb mezőgazdasági területe a Vránai-medence , fő terményei a gabonafélék , a burgonya , a takarmánynövények és a zöldségfélék . A mezőgazdasági terület mintegy ötödét szőlőültetvények és gyümölcsösök képezik . A tengerparti részen elsősorban olajfaültetvények találhatók . Ez a terület túlnyomóan egyenletesen sík , helyenként domb méretű magaslatokkal . A magasabb hegyek améteres Pećina és améteres Crni krug a parttól mintegy másfél kilométerre találhatók . Köztük található améteres Gradina . Az éves középhőmérséklet7 °C. Története Sveti Filip i Jakov helyén már az ókorban kis liburn település állt , melynek szárazon rakott falmaradványai ma is láthatók . Az innen származó régészeti leletek pedig a biogradi múzeumban találhatók . E terület jelentőségét Biograd királyi városának közelsége jelentette , melynek birtoka volt abban az öbölben ahol a mai település fekszik . A mai Szent Rókus templom körül feküdt Rogovo falu és Dvorine erődje . Maga a templom eredete a római korra nyúlik vissza , így a Tengermellék középkori építményei között is ritka kivételt képez . Rogovótól a partra vezető legrövidebb úton állt egy kis középkori templom , melyet Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szenteltek . A későbbi település erről a rogovói apát által építtetett kis templomról kapta a nevét . Az apát címere a templom kapuzatán ma is látható . A rogovói apátság a településtől északkeletre fekvő mezőn állt és a török háborúk idején pusztult el . Az erődített apátsági épületeket pincéivel , olajpréseivel és az apátsági templomot az írott források már a századtól említik . A település mai neve a században fordul elő először írott forrásban “San Filip e Giacomo di Rogovo” alakban , ekkoriban még Rogovo kikötőjeként ( Molum Rogoue ) tartották számon . Ezt a területet még IV . Krešimir horvát király adományozta a században a biogradi Szent János bencés kolostornak . A település mai magja a és a században keletkezett . A régi településmag bejáratánál áll a „ Kaštel” , az apátsági vár maradványa , melynek falába az egyik rogovói apát Domenico Grimani sírköve ) látható befalazva . A török háborúk idején a települést több támadás is érte.ig a település megerősítéséig a lakosságnak gyakran kellett menekülni . Végül a kandiai háború idejénésközött ) a Leonardo Foscolo vezette velencei hadak rombolták le . A mai település a török kiűzése után a század végén és a század elején épült fel . A településig a Velencei Köztársaság része volt , majd miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után horvát csapatok vonultak be a településre , amely ezzel visszatért Horvátországhoz , majd ismét Jugoszlávia része lett . A településnekbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal , állattenyésztéssel , halászattal foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szentelt plébániatemplomának elődje egy kis templom volt , amely a rogovói apátságtól a tengerpart felé vezető út mellett állt . Ezt a templomotben lerombolták , majd a században újjáépítették.ben átépítették, ben pedig Szent Mihály főangyal tiszteletére szentelték fel , melyet a templom belsejében a bal oldali falon látható glagolita felirat is megerősít . A templomban egy híres századi gótikus feszületet őriznek , melyet a rogovói Szent Rókus templomból hoztak át . Egyhajós épület sekrestyével és négy márvány oltárral . A főoltár szentségtartója fémből készült , oltárképén a Szűzanya gyermekével , Szent Mihály főangyal és Szent Jakab apostol társaságában látható . A mellékoltárok Szent Antal ( szoborral ) , Szent József ( szoborral ) és a Lourdes-i Szűzanya ( szoborral ) tiszteletére vannak szentelve . A falakon a Rózsafüzér királynője és Tavelics Szent Miklós képei ( olaj , vászon ) láthatók . A szembemiséző oltár és a szenteltvíztartó kőből készült . Harangtornyában három harang található . Szent Fülöp és Jakab apostolok tiszteletére szentelt új plébániatemploma a régi temető helyén épült . Felszentelésétben Marijan Oblak zárai érsek végezte . A templom egyhajós épület sekrestyével . Szembemiséző oltára és ambója kőből , a szentségtartó fából készült . A falfülkékben Szent Fülöp és Szent Jakab szobrai láthatók . A bejárat melletti kis kápolnában a Lourdes-i Szűzanya szobrát őrzik . A templom alatt sírbolt található . A rogovói Szent Rókus templom római kori ókeresztény eredetű , a horvát kulturális örökség része . Egyhajós , kőből épített templom , homlokzata felett kétnyílású harangépítménnyel , benne két haranggal . Oldalfalain lőrésszerű szűk ablakok láthatók . A Frmić-szigeten egy ősi villa rustica maradványait találták , a szigetecske nyugati oldalán pedig egy kisebb móló elsüllyedt maradványai találhatók . A villa maradványai között található egy érdekes medence dongaboltozattal . Az L alakú móló7 méter mélységben helyezkedik el . Tört kőből épült , amely körül kikötőkövek találhatók és vannak ősi kerámia maradványok is . A mólóval rendelkező villa története a késő ókor idejére nyúlik vissza . A rogovói udvarház téglalap alaprajzú falai a Sv . Filip i Jakov-Sikovo út mentén állnak . Az udvarház mérete21 méter volt , az északkeleti sarkán található kastéllyal . Valószínűleg a bencés apátság építette a Rogovón a században . Az udvarház , mely lakó és gazdasági célokat egyaránt szolgált , virágkorát a században élte . A törökök bevonulásával lebontották , majd a század végén kibővítették a török őrség és a vámház számára . A falak helyenként00 m magasságig állnak . A feltárások során megtalálták az egykori válaszfalak alapjait , valamint a késő középkori kerámiák sokasága került elő . További információk Sveti Filip i Jakov község hivatalos oldala A község információs oldala A zárai érsekség honlapja Az alapiskola honlapja Jegyzetek Zára megye települései