Akragaszi Fálarisz
Akragaszi Fálarisz (, Rhodoszi Leodamasz fia)  mintegy Kr. e. 570 - 555  a görög kolónia Akragasz (a mai Agrigento / Szicília) türannisza volt   .

Míg Arisztotelész szerint Fálarisz a strategos autokrator hivatalából jutott a türannosz rangjába, Polyainos szerint mégis megelőzőleg a Zeusz Polieus templom megépítésével volt megbízva. Ő azonban ezt a megbizatást, amely pénzt és munkásokat biztosított számára, arra használta, hogy zsoldosokkal és felfegyverzett foglyokkal puccsot hajtson végre. Kihasználta a város egyik ünnepét és csapatával megtámadta a polgárokat, majd türannisszá tette önmagát.

Zsoldosai segítségével ettől kezdve uralkodott a város felett és sikeres hadjáratokat folytatott a szikániak ellen. Tizenhat évig tartó uralmát végül összeesküvés törte meg.

Fálarisz a feljegyzések szerint példaképe a kegyetlen türannosznak. Mindenekelőtt létezik egy monda bronz bikáról, amit Perilaosz Fálarisz részére készített. Ennek a kínzóeszköznek a lényege volt, hogy egy üreges bikaszoborba zárták a kivégzendő személyt, majd tüzet gyújtottak a szobor alatt, így az illető gyakorlatilag élve megsült. A szoborban elhelyezett kürtnek köszönhetően a kivégzés áldozatának fájdalmas kiáltása a bika bőgéseként volt hallható. Fálarisz első ilyen áldozata állítólag maga a bikát megalkotó művész volt.

Diodórosz arról tudósít, hogy Fálarisz bikája valóban létezett. Elbeszéli, hogy Himilkon Agrigento elfoglalása után a bikát Karthagóba küldte, Publius Cornelius Scipio Aemilianus Africanus azonban 260 évvel később, Karthago lerombolása után Agrigento polgárainak visszaadta. Fálarisz bikája Szamoszatai Lukianosznál két szatirikus dialógus részese, ebben a türannosz képviselőjét Delphoibe küldte, hogy az istennek ajánlja ezt a pokoli eszközt és a kegyetlen türannoszt igazságos férfiként állítja be. Az isten erre a pap száján keresztül az adományt istennek kedvesnek nyilvánítja.

Fálarisz halála is legendás. Állítólag Püthagorasz egyik példabeszéde miatt veszítette el életét. A nagy filozófus Fálarisz és a polgárok jelenlétében az emberek türannoszoktól való félelméről beszélve bebizonyította, mennyire alaptalan ez, ha például veszik a galambokat, melyek félelmükben menekülnek a héja elől, de amikor merészen ellene fordulnak, menekül a ragadozó. A példabeszéd oly mértékben feltüzelte a polgárok egyikét, hogy követ ragadott és a türannosz felé dobta. A többiek követték a példát és Fálariszt közösen megkövezték. Más legenda szerint a türannosz bukása után egyedül, vagy az anyjával együtt a bikában lelte tűzhalálát és ezt követően a kínzó eszközt a tengerbe dobták. Hogy aztán ezek a legendák megfelelnek-e a valóságnak, vagy pusztán a halála utáni kitalálások, megbízhatóan nem tisztázhatók. Minden változatban azonban közös, hogy azok a népnek nagy haragjáról szólnak, ami viszont jelzi uralmának kegyetlenségét.

Források 
 Aristoteles, Politik 5,10, 1310b 28; Rhetorik 2,20,1393b 5-8
 Polyainos, Strategemata 5,1,1 
 Diodor 9,30
 Pindar, Pythien 1, 95
 Marcus Tullius Cicero, de re publica 1,28,44; de officiis 2,26; epistulae ad Atticum 7,12,2; 7,20,2
 Lukian von Samosata, Phalaris
 Ovid, Tristia 3, 11, 40 ff. (a bika átadása a türannisznak)

Fordítás

További információk 
 
 
 
 
 
Ókori Görögország
Türannoszok
Akragaszi Fálarisz ( , Rhodoszi Leodamasz fia ) mintegy Kr. e.- a görög kolónia Akragasz ( a mai Agrigento / Szicília ) türannisza volt \ . Míg Arisztotelész szerint Fálarisz a strategos autokrator hivatalából jutott a türannosz rangjába , Polyainos szerint mégis megelőzőleg a Zeusz Polieus templom megépítésével volt megbízva . Ő azonban ezt a megbizatást , amely pénzt és munkásokat biztosított számára , arra használta , hogy zsoldosokkal és felfegyverzett foglyokkal puccsot hajtson végre . Kihasználta a város egyik ünnepét és csapatával megtámadta a polgárokat , majd türannisszá tette önmagát . Zsoldosai segítségével ettől kezdve uralkodott a város felett és sikeres hadjáratokat folytatott a szikániak ellen . Tizenhat évig tartó uralmát végül összeesküvés törte meg . Fálarisz a feljegyzések szerint példaképe a kegyetlen türannosznak . Mindenekelőtt létezik egy monda bronz bikáról , amit Perilaosz Fálarisz részére készített . Ennek a kínzóeszköznek a lényege volt , hogy egy üreges bikaszoborba zárták a kivégzendő személyt , majd tüzet gyújtottak a szobor alatt , így az illető gyakorlatilag élve megsült . A szoborban elhelyezett kürtnek köszönhetően a kivégzés áldozatának fájdalmas kiáltása a bika bőgéseként volt hallható . Fálarisz első ilyen áldozata állítólag maga a bikát megalkotó művész volt . Diodórosz arról tudósít , hogy Fálarisz bikája valóban létezett . Elbeszéli , hogy Himilkon Agrigento elfoglalása után a bikát Karthagóba küldte , Publius Cornelius Scipio Aemilianus Africanus azonbanévvel később , Karthago lerombolása után Agrigento polgárainak visszaadta . Fálarisz bikája Szamoszatai Lukianosznál két szatirikus dialógus részese , ebben a türannosz képviselőjét Delphoibe küldte , hogy az istennek ajánlja ezt a pokoli eszközt és a kegyetlen türannoszt igazságos férfiként állítja be . Az isten erre a pap száján keresztül az adományt istennek kedvesnek nyilvánítja . Fálarisz halála is legendás . Állítólag Püthagorasz egyik példabeszéde miatt veszítette el életét . A nagy filozófus Fálarisz és a polgárok jelenlétében az emberek türannoszoktól való félelméről beszélve bebizonyította , mennyire alaptalan ez , ha például veszik a galambokat , melyek félelmükben menekülnek a héja elől , de amikor merészen ellene fordulnak , menekül a ragadozó . A példabeszéd oly mértékben feltüzelte a polgárok egyikét , hogy követ ragadott és a türannosz felé dobta . A többiek követték a példát és Fálariszt közösen megkövezték . Más legenda szerint a türannosz bukása után egyedül , vagy az anyjával együtt a bikában lelte tűzhalálát és ezt követően a kínzó eszközt a tengerbe dobták . Hogy aztán ezek a legendák megfelelnek-e a valóságnak , vagy pusztán a halála utáni kitalálások , megbízhatóan nem tisztázhatók . Minden változatban azonban közös , hogy azok a népnek nagy haragjáról szólnak , ami viszont jelzi uralmának kegyetlenségét . Források Aristoteles , Politik10 , Rhetorik20,1393b8 Polyainos , Strategemata1,1 Diodor30 Pindar , Pythien Marcus Tullius Cicero , de re publica28,44 ; de officiis26 ; epistulae ad Atticum12,2;20,2 Lukian von Samosata , Phalaris Ovid , Tristiaff. ( a bika átadása a türannisznak ) Fordítás További információk Ókori Görögország Türannoszok