Szebenszék
Szebenszék avagy Szeben-szék (, ) különleges közigazgatási egység volt a Magyar Királyságon belül, Erdélyben: az erdélyi szász székek egyike Nagyszeben (Nagy-Szeben) székhellyel. Területe , 1870-ben lakóinak száma  fő volt. Az 1876. évi XXXIII. törvénycikk alapján az egész széket az újonnan alakított Szeben vármegye kebelezte be.

Fekvése
Északon Szászsebes és Szerdahelyszék, (Alsó- és Felső-) Fehér vármegye, keleten Újegyházszék, Felső-Fehér vármegye és Fogarasvidék, délen a Déli-Kárpátok (országhatár Havasalföld felé), nyugaton Szászváros és Szászsebesszék voltak határai.

Története

Szebenszék területének első telepesei még II. Géza király (1141-1162) idején a Rajna középső vidékéről költöztek Szeben környékére. Később a szásznak elnevezett telepeseknek a király előjogokat adományozott, cserébe a föld megműveléséért és az ország határainak védelméért.

1190 táján III. Béla király (1172-1196) alapította meg itt a Nagyszebeni prépostságot, hogy egyházi viszonyaikat rendezze.

1210 után II. András király oklevele említette először név szerint az idevaló  Beche comes fia Iwachinus Scibiniensi szebeni ispánt, akinek a zalai várföldek közül kivett Szolovna (Zala vármegye) birtokot adományozta. Azért kapta adományba a fenti birtokot, mivel az az szászokból, románokból, székelyekből és besenyőkből toborzott serege élén megsegítette Boril bolgár cárt, és az Obozt folyónál legyőzött három kun vezér közül az életben maradt Karaz-t elfogta és Bodon várát visszafoglalta a cár számára, de közben maga is megsebesült, négy rokona és több más vitéze pedig elesett (Er I. 37).
    
1224-ben II. András király (1205-1235) szabadságlevele az Andreanum szabályozta újra jogaikat és politikailag egyesítette egyúttal az összes szász telepet is Szászvárostól Barótig. A király nevezte ki az önkormányzatok vezetőjét, a királybírót is.

A telepesek - szabad tulajdonú földjeikért - évente adót fizettek a királynak és háborúk esetén katonáskodtak is. 
Belügyeikben saját önkormányzatuk volt, szabadon választották hivatalnokaikat és papjaikat is, akiknek tizedet fizettek. 
A falu és vidék saját joga szerint élt, a koronának voltak alárendelve.

1241-ben a tatárok betörve a Vöröstoronyi-szoroson át végigdúlták Szeben-széket is. Közigazgatásuk a szebeni ispánságból alakult ujjá.

1339-ben Szeben városa lett a Hétszék gyűlésének rendezője, és egyúttal a szászság polgári központja is.

A 14. század az ipar és kereskedelem megerősödését is hozta. 1351-ben I. Lajos király (1342-1382) a szebeni kereskedőknek megengedte, hogy a szokásos vám megfizetése ellenében szabadon közlekedhessenek az ország egész területén, 1367-ben pedig Buda kereskedelmi jogát adományozta részükre, amit aztán 1370-ben kiterjesztett Dalmáciára is. 1376-ban Szeben-szék első céhe is megalakult és Nagyszeben városa árumegállító jogot is kapott. Az időközben elnéptelenedett szász falvakba már az 1200-as évek közepe körül megkezdődött az oláh pásztorok bevándorlása, újranépesedése. A legrégibb települések (Szeben, Sink, Újegyház) külön prépostságot alkottak, melynek eltörlése után, 1424 körül ezek a káptalanok közvetlenül az esztergomi érsekség alárendeltjei lettek. A többiek, Brassó kivételével, amely hasonlóan Esztergomnak volt alárendelve, az erdélyi prépostság alá tartoztak, de a hatalmat nagy részben maguk gyakorolták.
  
1438-ban Szebent is megtámadták a törökök, a város 2 hónapig állta a török ostromot, amíg azok végül a környéket kirabolva távoztak. 1464-ben Mátyás király (1458-1490) Szeben városának megengedte, hogy királybíróját (szebeni grófot) maguk közül választhassák meg, majd a király ezt a jogot 1469-ben kiterjesztette a szebeni tartomány 7 másik székére is.

Az 1484-ben létrehozott szász egyetem (Universitas Saxonum) első embere a szebeni gróf I. Ferdinánd (1526-1564) és I. János (1526-1540) ellenkirályok harcában I. Ferdinándot támogatta. Szapolyai 1529-1536 évi ostromzára Nagyszebent megadásra bírta, a király ettől Királyföld és benne Szebenszék jogait is megerősítette. Az ebben az időben terjedt el Erdély szerte a reformáció, az egyházi birtokok elfoglalása is. Brassóban Honterus János hirdette az új tant, a szász falvak is áttértek a protestantizmusra, 1553-ban az evangélikusok első püspökükké Wiener Pál (†1554) volt laibachi kanonokot választották meg. 
1586-ban csatlakozott aztán az egyházhoz a szász universitas egésze is.

1603 táján a tizenöt éves háború következtében Szeben lakossága jóformán negyed részére ritkult, Szebenszék falvaiban még ennél is nagyobb volt a pusztulás, a hegyvidék oláhjainak is majd a fele kihalt.

1658-ban a törökök hadjárataival újabb pusztítások kezdődtek. 1661-ben a törökök és császári hadak miatt Szebent 500000 tallér kár érte, polgárai az összes ezüst- és aranykészletüket és gabonatartalékukat kiadták.

1703-ban a brádi, a szentbenedeki, majd a bonchidai kuruc sikerek után Rabutin 8-10000 fős hadseregével visszahúzódott Szebenbe.

1704-ben Gyulafehérváron erdélyi fejedelemmé választották II. Rákóczi Ferencet, de Szeben városa továbbra is a császáriaké maradt.

1709-ben Szebent is elérte a pestisjárvány, mely főként a városok népét tizedelte meg, egész családok haltak ki; az elnéptelenedett falurészeket a járvány elmúltával főként oláhok kezdték benépesíteni, majd III. Károly (1711-1740) és Mária Terézia (1740-1780) uralkodása alatt Nagyszeben és Szászsebes környékét Felső-Ausztriából, Karintiából, Krajnából és Salzburgból érkezett telepesekkel telepítették újra.

1783, 1784-ben II. József (1780-1790) új közigazgatási területi rendezésekor Erdélyt  11 megyére osztották fel. II. József halála (1790) után a székek, vidékek önkormányzatát helyreállították, de a francia háborúk következtében I. Ferenc (1792-1835) önkénye a kormánytól való függőség biztosítására hivatalnok-uralmat teremtett.  Az 1848/49-évi szabadságharc alatt a szászok, az oláhokkal együtt, hagyományosan a Habsburgokat támogatták. 1849-ben Bem József (1794-1850) tábornok 6585 honvéddel és 30 ágyúval megpróbálkozott Szeben bevételével, sikertelenül (257 halott 5 ágyú volt a veszteségük; a császáriaké pedig 97 halott, 121 sebesült), majd a 2. szebeni csatában 4 szuronytámadás után a várost elfoglalta; 21 ágyút zsákmányolt, 514 foglyot kiszabadított. A visszavonuló oroszokat fedező császáriak vesztesége a Vöröstoronyi-szorosnál 94 halott volt. Szeben-székben kihirdették a rögtönítélő bíráskodást, de Bem kívánságára a fegyvert letevőkre nem alkalmazták. VII. 20-án Lüders cári tábornagy talmácsi támadásával Havasalföldre űzte Ihász alezredes honvédeit (kb. 2000 fő 8 ágyúval), a 31 tiszt és 987 közlegény a törököknek adta át fegyvereit, majd VII. 21-én megszállta Nagyszebent, és a 4. szebeni ütközetben Bem visszavonulni kényszerült. Ez volt Szeben-székben a szabadságharc utolsó csatája.

1849-1861 között a császári önkényuralom alatt a székek önkormányzatát megszüntetve katonai közigazgatást vezettek be, melynek egyik központja Nagyszeben volt, Szebenszéket mint a szebeni kerület részét igazgatták. 1852-ig a polgári ügyek biztosa Franz Salmen szász gróf végezte az erdélyi főkormányszék addigi teendőit. Alkerületeket nem szerveztek, meghagyták a szász székeket és azok bíráskodási rendszerét is. Az 1852. évi császári rendelet szerint a szász magisztrátusokat és székhivatalokat állami hivatalokkal váltották föl, a székeket körzetekre és alkörzetekre osztották. Községi önigazgatásukat fölszámolták, idegen (osztrák, cseh) állami tisztviselőket neveztek ki, a szász különállást politikailag is megszüntették. A „Szászföld” elnevezést megtiltották, a sajtóban és a hivatalokban egyaránt csak székhelyükről volt szabad nevezni a kerületeket. A februári pátens után  újból visszaállították a székek önkormányzatát.

1867-ben a kiegyezés unió-törvénye fönntartotta a szászok földjének közigazgatási rendszerét a egészen a vármegyerendezésig. 1876-ban Szebenszék környékének Szeben vármegyévé bővítésével (Nagyszeben székhellyel) Szebenszéket megszüntették.

1870-ben 86.917 lakosa volt, melyből 45.109 (51,9%) ortodox, 25.126 (28,9%) evangélikus, 9.678 (11,1%) görög katolikus, 5.928 (6,8%) római katolikus és 1.076 egyéb (főleg református) vallás volt. 63% román, 29% német és 8% magyar nemzetiségű.

Települései 1870-ben
(Zárójelben a német név szerepel.)

Források
 
 Magyar katolikus lexikon
 A Pallas nagy lexikona

Királyföld
Szebenszék avagy Szeben-szék ( , ) különleges közigazgatási egység volt a Magyar Királyságon belül , Erdélyben : az erdélyi szász székek egyike Nagyszeben ( Nagy-Szeben ) székhellyel . Területe, ben lakóinak száma fő volt . Az évi XXXIII. törvénycikk alapján az egész széket az újonnan alakított Szeben vármegye kebelezte be . Fekvése Északon Szászsebes és Szerdahelyszék , ( Alsó- és Felső- ) Fehér vármegye , keleten Újegyházszék , Felső-Fehér vármegye és Fogarasvidék , délen a Déli-Kárpátok ( országhatár Havasalföld felé ) , nyugaton Szászváros és Szászsebesszék voltak határai . Története Szebenszék területének első telepesei még II. Géza királyidején a Rajna középső vidékéről költöztek Szeben környékére . Később a szásznak elnevezett telepeseknek a király előjogokat adományozott , cserébe a föld megműveléséért és az ország határainak védelméért . 1190 táján III. Béla királyalapította meg itt a Nagyszebeni prépostságot , hogy egyházi viszonyaikat rendezze . 1210 után II. András király oklevele említette először név szerint az idevaló Beche comes fia Iwachinus Scibiniensi szebeni ispánt , akinek a zalai várföldek közül kivett Szolovna ( Zala vármegye ) birtokot adományozta . Azért kapta adományba a fenti birtokot , mivel az az szászokból , románokból , székelyekből és besenyőkből toborzott serege élén megsegítette Boril bolgár cárt , és az Obozt folyónál legyőzött három kun vezér közül az életben maradt Karaz-t elfogta és Bodon várát visszafoglalta a cár számára , de közben maga is megsebesült , négy rokona és több más vitéze pedig elesett ( Er I. 1224-ben II. András királyszabadságlevele az Andreanum szabályozta újra jogaikat és politikailag egyesítette egyúttal az összes szász telepet is Szászvárostól Barótig . A király nevezte ki az önkormányzatok vezetőjét , a királybírót is . A telepesek - szabad tulajdonú földjeikért - évente adót fizettek a királynak és háborúk esetén katonáskodtak is . Belügyeikben saját önkormányzatuk volt , szabadon választották hivatalnokaikat és papjaikat is , akiknek tizedet fizettek . A falu és vidék saját joga szerint élt , a koronának voltak alárendelve . 1241-ben a tatárok betörve a Vöröstoronyi-szoroson át végigdúlták Szeben-széket is . Közigazgatásuk a szebeni ispánságból alakult ujjá . 1339-ben Szeben városa lett a Hétszék gyűlésének rendezője , és egyúttal a szászság polgári központja is . A század az ipar és kereskedelem megerősödését is hozta.ben I. Lajos királya szebeni kereskedőknek megengedte , hogy a szokásos vám megfizetése ellenében szabadon közlekedhessenek az ország egész területén, ben pedig Buda kereskedelmi jogát adományozta részükre , amit aztánben kiterjesztett Dalmáciára is.ban Szeben-szék első céhe is megalakult és Nagyszeben városa árumegállító jogot is kapott . Az időközben elnéptelenedett szász falvakba már azas évek közepe körül megkezdődött az oláh pásztorok bevándorlása , újranépesedése . A legrégibb települések ( Szeben , Sink , Újegyház ) külön prépostságot alkottak , melynek eltörlése után,körül ezek a káptalanok közvetlenül az esztergomi érsekség alárendeltjei lettek . A többiek , Brassó kivételével , amely hasonlóan Esztergomnak volt alárendelve , az erdélyi prépostság alá tartoztak , de a hatalmat nagy részben maguk gyakorolták . 1438-ban Szebent is megtámadták a törökök , a városhónapig állta a török ostromot , amíg azok végül a környéket kirabolva távoztak.ben Mátyás királySzeben városának megengedte , hogy királybíróját ( szebeni grófot ) maguk közül választhassák meg , majd a király ezt a jogotben kiterjesztette a szebeni tartománymásik székére is . Azben létrehozott szász egyetem ( Universitas Saxonum ) első embere a szebeni gróf I. Ferdinándés I. Jánosellenkirályok harcában I. Ferdinándot támogatta . Szapolyaiévi ostromzára Nagyszebent megadásra bírta , a király ettől Királyföld és benne Szebenszék jogait is megerősítette . Az ebben az időben terjedt el Erdély szerte a reformáció , az egyházi birtokok elfoglalása is . Brassóban Honterus János hirdette az új tant , a szász falvak is áttértek a protestantizmusra, ban az evangélikusok első püspökükké Wiener Pál ( †1554 ) volt laibachi kanonokot választották meg . 1586-ban csatlakozott aztán az egyházhoz a szász universitas egésze is . 1603 táján a tizenöt éves háború következtében Szeben lakossága jóformán negyed részére ritkult , Szebenszék falvaiban még ennél is nagyobb volt a pusztulás , a hegyvidék oláhjainak is majd a fele kihalt . 1658-ban a törökök hadjárataival újabb pusztítások kezdődtek.ben a törökök és császári hadak miatt Szebenttallér kár érte , polgárai az összes ezüst- és aranykészletüket és gabonatartalékukat kiadták . 1703-ban a brádi , a szentbenedeki , majd a bonchidai kuruc sikerek után Rabutinfős hadseregével visszahúzódott Szebenbe . 1704-ben Gyulafehérváron erdélyi fejedelemmé választották II. Rákóczi Ferencet , de Szeben városa továbbra is a császáriaké maradt . 1709-ben Szebent is elérte a pestisjárvány , mely főként a városok népét tizedelte meg , egész családok haltak ki ; az elnéptelenedett falurészeket a járvány elmúltával főként oláhok kezdték benépesíteni , majd III. Károlyés Mária Teréziauralkodása alatt Nagyszeben és Szászsebes környékét Felső-Ausztriából , Karintiából , Krajnából és Salzburgból érkezett telepesekkel telepítették újra . 1783,ben II. Józsefúj közigazgatási területi rendezésekor Erdélyt megyére osztották fel . II. József halálaután a székek , vidékek önkormányzatát helyreállították , de a francia háborúk következtében I. Ferencönkénye a kormánytól való függőség biztosítására hivatalnok-uralmat teremtett . Az49-évi szabadságharc alatt a szászok , az oláhokkal együtt , hagyományosan a Habsburgokat támogatták.ben Bem Józseftábornokhonvéddel éságyúval megpróbálkozott Szeben bevételével , sikertelenülhalottágyú volt a veszteségük ; a császáriaké pedighalott, sebesült ) , majd a szebeni csatábanszuronytámadás után a várost elfoglalta;ágyút zsákmányolt , foglyot kiszabadított . A visszavonuló oroszokat fedező császáriak vesztesége a Vöröstoronyi-szorosnálhalott volt . Szeben-székben kihirdették a rögtönítélő bíráskodást , de Bem kívánságára a fegyvert letevőkre nem alkalmazták . VII.án Lüders cári tábornagy talmácsi támadásával Havasalföldre űzte Ihász alezredes honvédeit ( kb.főágyúval ) , atiszt ésközlegény a törököknek adta át fegyvereit , majd VII.én megszállta Nagyszebent , és a szebeni ütközetben Bem visszavonulni kényszerült . Ez volt Szeben-székben a szabadságharc utolsó csatája . 1849-1861 között a császári önkényuralom alatt a székek önkormányzatát megszüntetve katonai közigazgatást vezettek be , melynek egyik központja Nagyszeben volt , Szebenszéket mint a szebeni kerület részét igazgatták.ig a polgári ügyek biztosa Franz Salmen szász gróf végezte az erdélyi főkormányszék addigi teendőit . Alkerületeket nem szerveztek , meghagyták a szász székeket és azok bíráskodási rendszerét is . Az évi császári rendelet szerint a szász magisztrátusokat és székhivatalokat állami hivatalokkal váltották föl , a székeket körzetekre és alkörzetekre osztották . Községi önigazgatásukat fölszámolták , idegen ( osztrák , cseh ) állami tisztviselőket neveztek ki , a szász különállást politikailag is megszüntették . A „ Szászföld” elnevezést megtiltották , a sajtóban és a hivatalokban egyaránt csak székhelyükről volt szabad nevezni a kerületeket . A februári pátens után újból visszaállították a székek önkormányzatát . 1867-ben a kiegyezés unió-törvénye fönntartotta a szászok földjének közigazgatási rendszerét a egészen a vármegyerendezésig.ban Szebenszék környékének Szeben vármegyévé bővítésével ( Nagyszeben székhellyel ) Szebenszéket megszüntették . 1870-ben917 lakosa volt , melyből1099 % ) ortodox, 1269 % ) evangélikus,6781 % ) görög katolikus,9288 % ) római katolikus és076 egyéb ( főleg református ) vallás volt . román , német és magyar nemzetiségű . Településeiben ( Zárójelben a német név szerepel . ) Források Magyar katolikus lexikon A Pallas nagy lexikona Királyföld