Iaidzsucu
Az iaidzsucu (iaijutsu – 居合術) a harcban használt kardrántó technika művészetének elnevezése. Ez a kard rántási stílus a japán katana kardot alkalmazza, a japán korjú harcművészetben, ami a klasszikus japán harcosok (bushi) tanításában szerepel.

Célja
Az iaidzsucu harcban használt kardrántó harcművészet, viszont nem egy agresszív fajta, mert legfőképpen ez ellentámadáson van a hangsúly. Agresszíven is lehet használni, ha az ellenfelet lesből akarjuk támadni. Az iaidzsucu a klasszikus budzsucuba való megszabályozása mint egy összetevő nem a harcmező dinamikusságára alakították hanem a harcosok mindennapi harcaira.

Elnevezése
Történelmileg nem tudni mikortól használták ténylegesen az iaidzsucu kifejezést, vagy mikortól gyakorolták azokat a technikákat, amikor a katanát előrántják a kardhüvelyből.A katana a Nara-korszak (710-794) óta létezik, a Nara-korban is használták a kardrántási technikákat de ezeket a technikákat nem " iaijutsu"-ként tartották számon. Az iaidzsucu, mint szakkifejezés Iizasa Chōisai Ienao (1387 – 1488) Tenshin Shōden Katori Shintō-rjú nevezetű iskolájában bukkant fel először.

Története
Régészeti feltárások a japánban felásott legősibb kardot az időszámítás előtti 2. századra teszik. A Kodzsiki (Régi idők feljegyzései) és a Nihonsoki (Japán krónika), régi iratok amik leírják a kezdeti japán történelmet és mitológiát amit a 8. századában gyűjtötték össze. A vas kardok és kardforgatást a mitológiai istenek(kami) korszakából származik.
A japán kardforgatás csak akkor kezdetett elterjedni a bushik által létre hozott, és használt budzsucuban, mint alkotóelem, amikor is meg jelenik, az ívelt, és egy pengéjű hosszú kard, a klasszikus japán kard. Az ívelt formájú kard amit a japánok a tacsinak neveztek, a VIII. században jelent meg. A tacsi ívelt formája az évek során, a csatatéren szerzett tapasztalatok alapján alakult ki. Az ívelt forma jobban illett a bushik kívánságaihoz, mint az elsődleges egyenes fajtájú kardok. A busik egy meghatározó misztériumot hoztak létra az ívelt kardjuk köre amely még máig is befolyásolja a japán kultúrát. Ez a fajta kard jól illett a bushik csatabeli formájukhoz ugyanis a bushik lóhátról küzdöttek és kellett egy fegyver amit jól lehetett használni mind a gyalogság mind egy másik lovas katona ellen. 
A Kamakura-kor (1185-1333) idején értékel a japán kardkovácsok a legnagyobb technikai tökéletességet a kardkészítés terén. E tájt dúlt a Minamoto és a Tairák, a kamakura korban lévő két befolyásoló családja közötti háború amely lehetővé tette a kardok értékelését a legterhelőbb környezetekben. A Kamakura kor végére a tacsit kiszorította, az új formájú és rövidebb katana.
A klasszikus japán kardforgatás tanítása a gyalogosoknak, csak az ívelt kard lóról való használata és katanaként-i hordásának általános elterjedésével kezdődött csak el. Hiteles és megbízható dokumentális formában talált leírásokat amik leírják hogy a bushik rendszeresen gyakoroltak kardforgatást csak a 15. századtól találtak. Ennek a következtében hiszik azt hogy a kenjutsu, ami a kardforgatás művészete, a kard hüvelyből való kihúzása után, az öregebb formája az iaidzsucunak. Az iaidzsucu még a mai napig fennáll de létezik egy modernebb formája amit iaidónak neveznek.Az Iaidó 'a kard kirántásának az útja' kifejezés 1932-ben jelent meg.

Testtartások
Donn F. Draeger szerint az iaidzsucut használó harcosoknak két kezdő pozíciója van, amiből a kardrántást használja. Az első testtartás az úgy nevezett iai-goshi amely egy alacsony guggoló pozíció, a kezdetben használt kardrántási technikák ebből a pozícióból használták. A másik az álló testtartás amit tachi-ainak neveznek.

Az üllő testtartás, a tate-hizát nem használják az iaidzsucuban, mert nem engedi a gyors és minden irányú mozgást. A tradicionális térdelő testtartást a seizát, a harcosok egy végzetes testtartásnak tartják a kis harcbeli hatékonysága miatt.Az utóbbi két tartást nehéz lett volna kivitelezni a harcosoknak a hirtelen bekövetkező vészhelyzetben.

Korjúiskolák
Rjú (ryu – iskola) amelyek még léteznek s tartalmaznak iaidzsucu a tanításaiban lejjebb találhatóak. Az alul lévő iskolák korjúk vagyis a Meiji időszak előtt kialakult tanítások.:

Mugairjú

Az Edó korszaknak az egyik leghíresebb stílusa volt a Mugai-rjú stílus, a hírneve a Mugai-rjú stílusnak, a nagy Zen gondolkodás hatásából ered.1697-ben alapította Cudzsi Gettan Szukemocsi, (vagy Szukesige) aki a Zen buddhista filozófiát követte és ezért járta át a Mugairjút a Zen hatás. A Mugai-rjú legfőbb jellemzője a rövid, pontos mozgásai. A Gettan által feltalált stílus inkább kendzsucu iskola volt, mint iaido. A mostanában gyakorolt Mugai-rjú iaidót Takahashi Hachisuke Mitsusuke és ifjabb testvérével Hidezuval alapították meg az Edo korszak közepén. Ők a Jikyo-rjú nevezetű stílust tanulták Yamamura Masashige alatt, aki az ötödik és egyben utolsó mestere volt a Jikyo-rjúnak. A Mugai-rjúnak a mai japán területen sok különböző ágazata van.

Szuió-rjú

1615-ben alapította Mima Yoichizaemon Kagenobu a Szuió-rjú kardforgató iskolát, ez az tradicionális stílusú amely a kardrántásra specializálódott, mint egyedül mint párban.
A szuio-rjú iskolában más harcművészeti stílusokat is lehet gyakorolni, mint például: a Dzsódzsucu, naginatajutsu, kempó és kusarigamajutsu.

Egyéb stílusok, irányzatok
Egyéb stílus irányzatok amelyek tanításukban szerepel a kardrántás, ilyenek pl.: Sindó Münen-rjú, Hokusin Ittó-rjú, Sinkage-rjú, Hókki-rjú, Tacumi-rjú, Tamija-rjú, Takenoucsi-rjú, Eisin-rjú és továbbá:
 Muszó dzsikiden Eisin-rjú— Visszavezethető Hayashizaki Jinsuke által feltalált Hayashizaki-rjú Iaihoz (késő XV. század)
 Muszó Sinden-rjú—Vissza vezethető Hayashizaki Jinsukeáltal feltalált Hayashizaki-rjó Iaihoz (késő XV. század)
 Szuió-rjú Iai Kempó—Mima Yoichizaemon Kagenobu alapította 1600-ban.
 ShinShinSekiguchi-rjú—Megalapítója Sekiguchi Yorokuuemon Ujimune.
 Mugai-rjú—1693 találta fel Tsuji Gettan Sukemochi, aki Yamaguchi-rjú kendzsucut tanulta elsőként.
 Dzsigen-rjú—Alapítója Tōgō Hizen-no-kami Shigetada, amelynek származása vissza vezethető Iizasa Chōisai Ienao Sintó-rjú tanításához.
 Tensin Sóden Katori Sintó-rjú—Iizasa Chōisai Ienao alapította a XV. században.
 Tamiya Sinken-rjú—Tamiya Heibei Shigemasa alapította a XVI. századbabin.
 Jagjú Szeigo-rjú—Nagaoka Torei Fusashige alapította a XVII. században.
 Jagjú Sinkage-rjú—Yagyū Muneyoshi által vezetett Sinkage-rjú iskola, aki Kamiizumi Nobutsuna alatt tanult a XVI. században.
 Josin-rjú—A XVII. század közepén, Akiyama Shirobei Yoshitoki által alapított Josin-rjú kardforgató iskola.

Bővebben
 Battódzsucu
 Iaidó
 Gyorsrántás
 Kendó
 Kendzsucu
 Shinkendo

Jegyzetek

További információk 
 
 

Japán harcművészetek
Az iaidzsucu ( iaijutsu – 居合術 ) a harcban használt kardrántó technika művészetének elnevezése . Ez a kard rántási stílus a japán katana kardot alkalmazza , a japán korjú harcművészetben , ami a klasszikus japán harcosok ( bushi ) tanításában szerepel . Célja Az iaidzsucu harcban használt kardrántó harcművészet , viszont nem egy agresszív fajta , mert legfőképpen ez ellentámadáson van a hangsúly . Agresszíven is lehet használni , ha az ellenfelet lesből akarjuk támadni . Az iaidzsucu a klasszikus budzsucuba való megszabályozása mint egy összetevő nem a harcmező dinamikusságára alakították hanem a harcosok mindennapi harcaira . Elnevezése Történelmileg nem tudni mikortól használták ténylegesen az iaidzsucu kifejezést , vagy mikortól gyakorolták azokat a technikákat , amikor a katanát előrántják a kardhüvelyből.A katana a Nara-korszakóta létezik , a Nara-korban is használták a kardrántási technikákat de ezeket a technikákat nem " iaijutsu"-ként tartották számon . Az iaidzsucu , mint szakkifejezés Iizasa Chōisai Ienao–Tenshin Shōden Katori Shintō-rjú nevezetű iskolájában bukkant fel először . Története Régészeti feltárások a japánban felásott legősibb kardot az időszámítás előtti századra teszik . A Kodzsiki ( Régi idők feljegyzései ) és a Nihonsoki ( Japán krónika ) , régi iratok amik leírják a kezdeti japán történelmet és mitológiát amit a századában gyűjtötték össze . A vas kardok és kardforgatást a mitológiai istenek( kami ) korszakából származik . A japán kardforgatás csak akkor kezdetett elterjedni a bushik által létre hozott , és használt budzsucuban , mint alkotóelem , amikor is meg jelenik , az ívelt , és egy pengéjű hosszú kard , a klasszikus japán kard . Az ívelt formájú kard amit a japánok a tacsinak neveztek , a VIII. században jelent meg . A tacsi ívelt formája az évek során , a csatatéren szerzett tapasztalatok alapján alakult ki . Az ívelt forma jobban illett a bushik kívánságaihoz , mint az elsődleges egyenes fajtájú kardok . A busik egy meghatározó misztériumot hoztak létra az ívelt kardjuk köre amely még máig is befolyásolja a japán kultúrát . Ez a fajta kard jól illett a bushik csatabeli formájukhoz ugyanis a bushik lóhátról küzdöttek és kellett egy fegyver amit jól lehetett használni mind a gyalogság mind egy másik lovas katona ellen . A Kamakura-koridején értékel a japán kardkovácsok a legnagyobb technikai tökéletességet a kardkészítés terén . E tájt dúlt a Minamoto és a Tairák , a kamakura korban lévő két befolyásoló családja közötti háború amely lehetővé tette a kardok értékelését a legterhelőbb környezetekben . A Kamakura kor végére a tacsit kiszorította , az új formájú és rövidebb katana . A klasszikus japán kardforgatás tanítása a gyalogosoknak , csak az ívelt kard lóról való használata és katanaként-i hordásának általános elterjedésével kezdődött csak el . Hiteles és megbízható dokumentális formában talált leírásokat amik leírják hogy a bushik rendszeresen gyakoroltak kardforgatást csak a századtól találtak . Ennek a következtében hiszik azt hogy a kenjutsu , ami a kardforgatás művészete , a kard hüvelyből való kihúzása után , az öregebb formája az iaidzsucunak . Az iaidzsucu még a mai napig fennáll de létezik egy modernebb formája amit iaidónak neveznek.Az Iaidó 'a kard kirántásának az útja' kifejezésben jelent meg . Testtartások Donn F. Draeger szerint az iaidzsucut használó harcosoknak két kezdő pozíciója van , amiből a kardrántást használja . Az első testtartás az úgy nevezett iai-goshi amely egy alacsony guggoló pozíció , a kezdetben használt kardrántási technikák ebből a pozícióból használták . A másik az álló testtartás amit tachi-ainak neveznek . Az üllő testtartás , a tate-hizát nem használják az iaidzsucuban , mert nem engedi a gyors és minden irányú mozgást . A tradicionális térdelő testtartást a seizát , a harcosok egy végzetes testtartásnak tartják a kis harcbeli hatékonysága miatt.Az utóbbi két tartást nehéz lett volna kivitelezni a harcosoknak a hirtelen bekövetkező vészhelyzetben . Korjúiskolák Rjú ( ryu – iskola ) amelyek még léteznek s tartalmaznak iaidzsucu a tanításaiban lejjebb találhatóak . Az alul lévő iskolák korjúk vagyis a Meiji időszak előtt kialakult tanítások . : Mugairjú Az Edó korszaknak az egyik leghíresebb stílusa volt a Mugai-rjú stílus , a hírneve a Mugai-rjú stílusnak , a nagy Zen gondolkodás hatásából ered.1697-ben alapította Cudzsi Gettan Szukemocsi , ( vagy Szukesige ) aki a Zen buddhista filozófiát követte és ezért járta át a Mugairjút a Zen hatás . A Mugai-rjú legfőbb jellemzője a rövid , pontos mozgásai . A Gettan által feltalált stílus inkább kendzsucu iskola volt , mint iaido . A mostanában gyakorolt Mugai-rjú iaidót Takahashi Hachisuke Mitsusuke és ifjabb testvérével Hidezuval alapították meg az Edo korszak közepén . Ők a Jikyo-rjú nevezetű stílust tanulták Yamamura Masashige alatt , aki az ötödik és egyben utolsó mestere volt a Jikyo-rjúnak . A Mugai-rjúnak a mai japán területen sok különböző ágazata van . Szuió-rjú 1615-ben alapította Mima Yoichizaemon Kagenobu a Szuió-rjú kardforgató iskolát , ez az tradicionális stílusú amely a kardrántásra specializálódott , mint egyedül mint párban . A szuio-rjú iskolában más harcművészeti stílusokat is lehet gyakorolni , mint például : a Dzsódzsucu , naginatajutsu , kempó és kusarigamajutsu . Egyéb stílusok , irányzatok Egyéb stílus irányzatok amelyek tanításukban szerepel a kardrántás , ilyenek pl . : Sindó Münen-rjú , Hokusin Ittó-rjú , Sinkage-rjú , Hókki-rjú , Tacumi-rjú , Tamija-rjú , Takenoucsi-rjú , Eisin-rjú és továbbá : Muszó dzsikiden Eisin-rjú— Visszavezethető Hayashizaki Jinsuke által feltalált Hayashizaki-rjú Iaihoz ( késő XV. század ) Muszó Sinden-rjú—Vissza vezethető Hayashizaki Jinsukeáltal feltalált Hayashizaki-rjó Iaihoz ( késő XV. század ) Szuió-rjú Iai Kempó—Mima Yoichizaemon Kagenobu alapítottaban . ShinShinSekiguchi-rjú—Megalapítója Sekiguchi Yorokuuemon Ujimune . Mugai-rjú—1693 találta fel Tsuji Gettan Sukemochi , aki Yamaguchi-rjú kendzsucut tanulta elsőként . Dzsigen-rjú—Alapítója Tōgō Hizen-no-kami Shigetada , amelynek származása vissza vezethető Iizasa Chōisai Ienao Sintó-rjú tanításához . Tensin Sóden Katori Sintó-rjú—Iizasa Chōisai Ienao alapította a XV. században . Tamiya Sinken-rjú—Tamiya Heibei Shigemasa alapította a XVI. századbabin . Jagjú Szeigo-rjú—Nagaoka Torei Fusashige alapította a XVII. században . Jagjú Sinkage-rjú—Yagyū Muneyoshi által vezetett Sinkage-rjú iskola , aki Kamiizumi Nobutsuna alatt tanult a XVI. században . Josin-rjú—A XVII. század közepén , Akiyama Shirobei Yoshitoki által alapított Josin-rjú kardforgató iskola . Bővebben Battódzsucu Iaidó Gyorsrántás Kendó Kendzsucu Shinkendo Jegyzetek További információk Japán harcművészetek