Kolarina
Kolarina falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 38, közúton 53 km-re délkeletre, községközpontjától 8 km-re délkeletre Dalmácia északi részén, Ravni kotar területén fekszik.

Története
Kolarina már a középkorban is létezett, „Colarin”, „Colarine” alakban említik a korabeli források. Temploma is középkori eredetű, a 12. vagy a 13. században épült román stílusban. Eredetileg Szent György tiszteletére volt szentelve. A falu a Jamomet nemzetség podlužjei birtokának része volt. A Jamometek vagy Jamometićek egyike volt annak a tizenkét horvát nemzetségnek, amelyek 1102-ben Biogradban részt vettek Kálmán magyar király horvát királlyá koronázásán és hűségükért a királytól birtokadományokban részesültek. A nemzetség 1481 körül Zára környékén tűnik el a történeti forrásokból. A település 1409-től Dalmáciával együtt velencei kézre került. 1527-ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török. A török uralom 1683-ig tartott. Ekkor új népesség költözött be az üresen hagyott területre, mely pravoszláv (tulajdonképpen szerb) volt, akiket a korabeli velencei források vlachoknak, illetve morlakoknak neveznek. A régi katolikus templomot a 18. században a pravoszláv hívek vették át, akik gazdagon díszített ikonosztázzal ékesítették. A falu 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 194, 1910-ben 320 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz, majd újra Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 96 százaléka szerb nemzetiségű volt. 1991 folyamán szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került. 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakói elmenekültek és azóta is csak nagyon kevesen tértek vissza. A településnek 2011-ben 39 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Szent Petka (Paraskeva) tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma középkori eredetű, a 12/13. században épült római katolikus templomként. 1682-ben megújították. A 18. században vették át a pravoszláv hívek. Egyszerű, egyhajós épület, melynek eredeti formájából a román stílusú kapuzat maradt meg legépebben. Lunettáját kereszt mintázatú dombornű díszíti. A déli fal ablaka szintén román stílusú. Ikonosztáza két fázisban készült. Régebbi részeit a 18. század végén és a 19. század elején készítették. Új része 1892-ben készült amikor a művet Dane Petranović festőművész fejezte be.

Jegyzetek

Források
 Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 A Zadarskilist cikke a településről 

Zára megye települései
Kolarina falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délkeletre Dalmácia északi részén , Ravni kotar területén fekszik . Története Kolarina már a középkorban is létezett , „ Colarin” , „ Colarine” alakban említik a korabeli források . Temploma is középkori eredetű , a vagy a században épült román stílusban . Eredetileg Szent György tiszteletére volt szentelve . A falu a Jamomet nemzetség podlužjei birtokának része volt . A Jamometek vagy Jamometićek egyike volt annak a tizenkét horvát nemzetségnek , amelyekben Biogradban részt vettek Kálmán magyar király horvát királlyá koronázásán és hűségükért a királytól birtokadományokban részesültek . A nemzetségkörül Zára környékén tűnik el a történeti forrásokból . A településtől Dalmáciával együtt velencei kézre került.ben a környező településekkel együtt elfoglalta a török . A török uralomig tartott . Ekkor új népesség költözött be az üresen hagyott területre , mely pravoszláv ( tulajdonképpen szerb ) volt , akiket a korabeli velencei források vlachoknak , illetve morlakoknak neveznek . A régi katolikus templomot a században a pravoszláv hívek vették át , akik gazdagon díszített ikonosztázzal ékesítették . A faluig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot és a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció után visszatért Horvátországhoz , majd újra Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka szerb nemzetiségű volt.folyam án szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz és a település szerb igazgatás alá került.augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakói elmenekültek és azóta is csak nagyon kevesen tértek vissza . A településnekbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Szent Petka ( Paraskeva ) tiszteletére szentelt szerb pravoszláv temploma középkori eredetű , a13. században épült római katolikus templomként.ben megújították . A században vették át a pravoszláv hívek . Egyszerű , egyhajós épület , melynek eredeti formájából a román stílusú kapuzat maradt meg legépebben . Lunettáját kereszt mintázatú dombornű díszíti . A déli fal ablaka szintén román stílusú . Ikonosztáza két fázisban készült . Régebbi részeit a század végén és a század elején készítették . Új részeben készült amikor a művet Dane Petranović festőművész fejezte be . Jegyzetek Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja A Zadarskilist cikke a településről Zára megye települései