Láng Géza (agrármérnök)
Láng Géza (Békéscsaba, 1916. március 8. – Budapest, 1980. február 18.) agrármérnök, növénytermesztő, egyetemi tanár, a mezőgazdasági tudomány doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. A növénytermesztési agrotechnika monográfusa, a gyepgazdálkodás és a talajerő-gazdálkodás avatott szakértője volt.

Életútja 
Értelmiségi családban született Békéscsabán, apja Láng Frigyes ügyvéd, anyja Réthy Erzsébet volt. A békéscsabai reálgimnázium elvégzése után tanulmányait 1934-től a keszthelyi gazdasági akadémián folytatta, ahol 1937-ben szerzett mezőgazdászi képesítést. Ezt követően beiratkozott a budapesti műszaki és gazdaságtudományi egyetem agrármérnöki képzésére is, de az első félév után tanulmányait időlegesen félbeszakította, s 1937–1938-ban a keszthelyi akadémia növénytermesztési tanszékére került gyakornoknak. 1938-tól 1940-ig a debrecen–pallagi gazdasági akadémián termeléstechnikai előadásokat tartott és gazdasági gyakorlatokat végzett adjunktusi besorolásban. 1941–1942-ben már ismét Keszthelyen oktatott a növénytermesztési tanszék tanársegédeként, ezenközben folytatta a fővárosi műegyetemen 1937-ben megkezdett agrármérnöki tanulmányait. 1942-ben rövid ideig az Országos Öntözésügyi Hivatalban vállalt tisztviselői állást, mígnem ugyanabban az évben bevonult katonai szolgálatra. A keleti fronton harcolt, majd 1943-ig tartalékos szolgálatba helyezték. 1943-ban a fővárosi műegyetemen letette záróvizsgáit, s kitűnő minősítéssel megszerezte doktori oklevelét. Ezt követően visszatért keszthelyi katedrájához, de 1944–1945-ben ismét bevonult katonai szolgálatra.

A mezőgazdasági felsőoktatás átszervezésekor, 1947-ben a Magyar Agrártudományi Egyetem első osztályú adjunktusává nevezték ki, s eleinte Keszthelyen, majd a fővárosban tanított. 1950-től 1956-ig a földművelésügyi minisztérium tisztviselőjeként tevékenykedett mint a szakoktatási főosztály, azon belül a tanulmányi osztály főelőadója. Fő feladata az alap- és középfokú iskolák növénytermesztési szakoktatásának megszervezése volt. Időközben 1952-ben megvédte értekezését, ezzel a mezőgazdasági tudomány kandidátusa lett. 1956-ban visszakerült Keszthelyre, és a mezőgazdasági akadémia – utóbb agrártudományi főiskola (1962), majd mosonmagyaróvári agrártudományi egyetem mezőgazdaság-tudományi kara (1970) – növénytermesztési tanszékén oktatott docensként, később tanszékvezető egyetemi tanárként. 1960-ban a mezőgazdasági tudomány doktora lett. Oktatómunkája mellett ellátta a rektorhelyettesi feladatokat, 1965 és 1968 között pedig az agrártudományi főiskola rektori tisztét is betöltötte.

Munkássága 
Tudományos pályája során a növénytermesztés számos vonatkozásával foglalkozott, de főbb kutatásai a gyepgazdálkodás és a talajerő-gazdálkodás kérdéskörére terjedtek ki. Behatóan foglalkozott a legelő- és rétgazdálkodás talajbiológiai hátterével, a humuszgazdálkodás agrotechnikai hátterével. A talajtermelékenység fokozására irányuló kutatásai során megújította a füvesvetésforgó rendszerét, behatóan vizsgálta az istállótrágya-kezelés módszertanát és az intenzív műtrágyázási rendszereket. Kreybig Lajossal közös kísérleteik eredményeként leírták a foszforsavas műtrágyák szerepét az istállótrágya erjedésében. Átfogó vizsgálatokat végzett az éghajlati és talajadottságok közötti összefüggések feltárására, s eme kapcsolatrendszer függvényében vizsgálta a tápanyag-felhasználás optimalizálásának agrotechnikai lehetőségeit.

Már az 1930-as évek közepétől bekapcsolódott a keszthelyi gazdasági akadémia és az Alsódunántúli Zöldmező Egyesület növénynemesítő, szabadföldi kísérletező munkájába, hozzájárult a mezőgazdaságiellenőr-képzés kritériumainak kidolgozásához. Maga is számos kísérletet végzett, ezek közül kiemelkednek a szántóföldi kultúrák vetőmag-termesztési és vetéstechnikájára, valamint a kukorica- és burgonyatermesztésre, a burgonya leromlásának megakadályozására vonatkozó eredményei. Pályája későbbi évtizedeiben egyik fő szervezőalakja volt a mezőgazdasági kísérleti intézetek országosan kiépülő hálózatának, amely végül huszonnégy telephelyet (mintegy 20 ezer parcellát) foglalt magában.

Főbb kutatásai mellett összegző szaktudományos munkáiban a növénytermesztés szinte valamennyi kérdéskörét monografikus igénnyel tárgyalta; 1951-es kézikönyve öt kiadást ért meg. Tankönyvei és egyetemi jegyzetei mellett több száz szakcikke, közleménye jelent meg.

Társasági tagságai és elismerései 
Tudományos eredményei elismeréseként 1964-ben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1970-ben rendes tagjává választották. 1967-től három éven keresztül volt az MTA IV. Agrártudományok Osztályának titkára, 1970-től 1976-ig elnöke. Emellett elnöke volt a Magyar Agrártudományi Egyesület Növénytermesztési Társaságának, 1968-tól levelező tagja az NDK Mezőgazdaság-tudományi Akadémiájának (Akademie der Landwirtschaftswissenschaften der DDR), 1972-től tiszteleti tagja a V. I. Lenin Össz-szövetségi Mezőgazdaság-tudományi Akadémiának (Всесоюзная академия сельскохозяйственных наук имени В. И. Ленина), választmányi tagja a Nemzetközi Agrártudományi Kutatási Központnak (CICRA) és a Nemzetközi Agrármérnöki Szövetségnek (CITA).

Tudományos munkássága elismeréseként 1975-ben átvehette az Eötvös Loránd-díjat, 1978-ban pedig a Gödöllői Agrártudományi Egyetem díszdoktorává avatták. 1963-ban a Munka Érdemrend, 1975-ben a Munka Érdemrend arany fokozatának kitüntetettje lett.

Főbb művei 
 
  (Baskay Tóth Bertalannal)

Jegyzetek

Források 
 
 
 
 
 
 
 Keszthelyi Életrajzi Lexikon 
 A földművelésügyi miniszter előterjesztése a Magyar Forradalmi Munkás-Paraszt Kormányhoz dr. Láng Géza főiskolai tanárnak, a Keszthelyi Mezőgazdasági Akadémia Növénytermesztési Tanszéke vezetőjének egyetemi tanárrá történő kinevezéséről. 1961. július 13. Magyar Nemzeti Levéltár Országos Levéltára, XIX-K-1-c-167, 010/41/1961.

Magyar agrármérnökök
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
Eötvös Loránd-díjasok
Békéscsabaiak
1916-ban született személyek
1980-ban elhunyt személyek
Láng Géza ( Békéscsaba , március – Budapest , február ) agrármérnök , növénytermesztő , egyetemi tanár , a mezőgazdasági tudomány doktora , a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja . A növénytermesztési agrotechnika monográfusa , a gyepgazdálkodás és a talajerő-gazdálkodás avatott szakértője volt . Életútja Értelmiségi családban született Békéscsabán , apja Láng Frigyes ügyvéd , anyja Réthy Erzsébet volt . A békéscsabai reálgimnázium elvégzése után tanulmányaittől a keszthelyi gazdasági akadémián folytatta , aholben szerzett mezőgazdászi képesítést . Ezt követően beiratkozott a budapesti műszaki és gazdaságtudományi egyetem agrármérnöki képzésére is , de az első félév után tanulmányait időlegesen félbeszakította , s1938-ban a keszthelyi akadémia növénytermesztési tanszékére került gyakornoknak.tólig a debrecen–pallagi gazdasági akadémián termeléstechnikai előadásokat tartott és gazdasági gyakorlatokat végzett adjunktusi besorolásban. 1942-ben már ismét Keszthelyen oktatott a növénytermesztési tanszék tanársegédeként , ezenközben folytatta a fővárosi műegyetemenben megkezdett agrármérnöki tanulmányait.ben rövid ideig az Országos Öntözésügyi Hivatalban vállalt tisztviselői állást , mígnem ugyanabban az évben bevonult katonai szolgálatra . A keleti fronton harcolt , majdig tartalékos szolgálatba helyezték.ban a fővárosi műegyetemen letette záróvizsgáit , s kitűnő minősítéssel megszerezte doktori oklevelét . Ezt követően visszatért keszthelyi katedrájához , de1945-ben ismét bevonult katonai szolgálatra . A mezőgazdasági felsőoktatás átszervezésekor, ben a Magyar Agrártudományi Egyetem első osztályú adjunktusává nevezték ki , s eleinte Keszthelyen , majd a fővárosban tanított.tőlig a földművelésügyi minisztérium tisztviselőjeként tevékenykedett mint a szakoktatási főosztály , azon belül a tanulmányi osztály főelőadója . Fő feladata az alap- és középfokú iskolák növénytermesztési szakoktatásának megszervezése volt . Időközbenben megvédte értekezését , ezzel a mezőgazdasági tudomány kandidátusa lett.ban visszakerült Keszthelyre , és a mezőgazdasági akadémia – utóbb agrártudományi főiskola majd mosonmagyaróvári agrártudományi egyetem mezőgazdaság-tudományi kara– növénytermesztési tanszékén oktatott docensként , később tanszékvezető egyetemi tanárként.ban a mezőgazdasági tudomány doktora lett . Oktatómunkája mellett ellátta a rektorhelyettesi feladatokat,ésközött pedig az agrártudományi főiskola rektori tisztét is betöltötte . Munkássága Tudományos pályája során a növénytermesztés számos vonatkozásával foglalkozott , de főbb kutatásai a gyepgazdálkodás és a talajerő-gazdálkodás kérdéskörére terjedtek ki . Behatóan foglalkozott a legelő- és rétgazdálkodás talajbiológiai hátterével , a humuszgazdálkodás agrotechnikai hátterével . A talajtermelékenység fokozására irányuló kutatásai során megújította a füvesvetésforgó rendszerét , behatóan vizsgálta az istállótrágya-kezelés módszertanát és az intenzív műtrágyázási rendszereket . Kreybig Lajossal közös kísérleteik eredményeként leírták a foszforsavas műtrágyák szerepét az istállótrágya erjedésében . Átfogó vizsgálatokat végzett az éghajlati és talajadottságok közötti összefüggések feltárására , s eme kapcsolatrendszer függvényében vizsgálta a tápanyag-felhasználás optimalizálásának agrotechnikai lehetőségeit . Már azas évek közepétől bekapcsolódott a keszthelyi gazdasági akadémia és az Alsódunántúli Zöldmező Egyesület növénynemesítő , szabadföldi kísérletező munkájába , hozzájárult a mezőgazdaságiellenőr-képzés kritériumainak kidolgozásához . Maga is számos kísérletet végzett , ezek közül kiemelkednek a szántóföldi kultúrák vetőmag-termesztési és vetéstechnikájára , valamint a kukorica- és burgonyatermesztésre , a burgonya leromlásának megakadályozására vonatkozó eredményei . Pályája későbbi évtizedeiben egyik fő szervezőalakja volt a mezőgazdasági kísérleti intézetek országosan kiépülő hálózatának , amely végül huszonnégy telephelyet ( mintegyezer parcellát ) foglalt magában . Főbb kutatásai mellett összegző szaktudományos munkáiban a növénytermesztés szinte valamennyi kérdéskörét monografikus igénnyel tárgyalta;es kézikönyve öt kiadást ért meg . Tankönyvei és egyetemi jegyzetei mellett több száz szakcikke , közleménye jelent meg . Társasági tagságai és elismerései Tudományos eredményei elismerésekéntben a Magyar Tudományos Akadémia levelező, ben rendes tagjává választották.től három éven keresztül volt az MTA IV . Agrártudományok Osztályának titkára, tőlig elnöke . Emellett elnöke volt a Magyar Agrártudományi Egyesület Növénytermesztési Társaságának,tól levelező tagja az NDK Mezőgazdaság-tudományi Akadémiájának ( Akademie der Landwirtschaftswissenschaften der DDR) ,től tiszteleti tagja a V. I. Lenin Össz-szövetségi Mezőgazdaság-tudományi Akadémiának ( Всесоюзная академия сельскохозяйственных наук имени В . И . Ленина ) , választmányi tagja a Nemzetközi Agrártudományi Kutatási Központnak ( CICRA ) és a Nemzetközi Agrármérnöki Szövetségnek ( CITA ) . Tudományos munkássága elismerésekéntben átvehette az Eötvös Loránd-díjat, ban pedig a Gödöllői Agrártudományi Egyetem díszdoktorává avatták.ban a Munka Érdemrend, ben a Munka Érdemrend arany fokozatának kitüntetettje lett . Főbb művei ( Baskay Tóth Bertalannal ) Jegyzetek Források Keszthelyi Életrajzi Lexikon A földművelésügyi miniszter előterjesztése a Magyar Forradalmi Munkás-Paraszt Kormányhoz dr. Láng Géza főiskolai tanárnak , a Keszthelyi Mezőgazdasági Akadémia Növénytermesztési Tanszéke vezetőjének egyetemi tanárrá történő kinevezéséről. július Magyar Nemzeti Levéltár Országos Levéltára , XIX-K-1-c-167,41/1961. Magyar agrármérnökök Magyar egyetemi , főiskolai oktatók MTA-tagok Eötvös Loránd-díjasok Békéscsabaiak 1916-ban született személyek 1980-ban elhunyt személyek