Soline (Sali)
Soline falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Salihoz tartozik.

Fekvése 
Zárától légvonalban 28 km-re nyugatra, községközpontjától légvonalban 32 km-re, közúton 41 km-re északnyugatra a Dugi-sziget északnyugati részén, a tágas Solišćica-öböl keleti partján fekszik.

Története 
A települést 1114-ben említik először, a sziget egyik legősibb települése. Nevét régi sólepárló telepeiről kapta. Az eredeti falu egy termékeny mező szélén települt, mivel az itt élők elsősorban a mezőgazdaságból éltek. A betelepülés a következő időszakban is folytatódott. A tengerészet és a halászat fejlődésének következtében a falu a part közelében fekvő magaslatokra terjeszkedett, míg magában az öbölben kisebb raktár épült, amely a halászathoz szükséges felszerelések tárolására szolgált.
A falu területe a sziget többi részéhez hasonlóan Zárához tartozott, majd 1409-től a várossal együtt a Velencei Köztársaság része lett. A 18. század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot. Dugi otok 1797 és 1805 között Habsburg uralom alá került, majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 225, 1910-ben 329 lakosa volt. Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A népesség nagyarányú csökkenése az 1970-es években megindult kivándorlás (főként Amerikába és Ausztráliába) miatt történt. A falunak 2011-ben 38 lakosa volt, akik hagyományosan mezőgazdasággal, halászattal és újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Jakab apostol tiszteletére szentelt plébániatemplomát a 15. században említik először. 1547-ben megújították és kőlapokkal burkolták, amelyre a bejárat feletti glagolita betűs tábla emlékeztetett. Ez azonban 1879-ben egy villámcsapás következtében megsemmisült. A templomban őriznek egy értékes gótikus kelyhet, amelynek talpába latin felirat van bevésve. Ez alapján eredetileg a vránai Szent Gergely templomnak készült, Solinére csak később hozták. A templomnak egy zárai nemes Jakov Fanfonja özvegye Dobra adományozta. Fennmaradt egy 1397. augusztus 24-én kelt végrendelet is, amelyben az özvegy 300 dukátot adományoz a templom építésére. A templom titulusát is minden bizonnyal az adományozó elhunyt férje neve alapján kapta. A templomot 1424-ben „Ecclesia S. Jacobi posita in Puncta Insulae Magnae” (a nagy sziget fokán elhelyezkedő Szent Jakab egyháza) alakban említik. A plébániaházat 1850-ben építették, 1896-ban bővítették.
Soline közelében, mindössze húsz percnyi útra fekszik a Saharun-öböl, amelynek strandja sok turistát vonz ide.

Galéria

További információk 
 Sali község hivatalos oldala 
 Dugi otok turisztikai irodájának honlapja 
 Zára turisztikai irodájának honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 Soline turistainformációk 
 Stare crkve na zadarskim otocima - A Građevinar folyóirat 2009. évi 5. száma

Fordítás

Jegyzetek

Zára megye települései
Soline falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Salihoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalbankm-re nyugatra , községközpontjától légvonalbankm-re , közútonkm-re északnyugatra a Dugi-sziget északnyugati részén , a tágas Solišćica-öböl keleti partján fekszik . Története A településtben említik először , a sziget egyik legősibb települése . Nevét régi sólepárló telepeiről kapta . Az eredeti falu egy termékeny mező szélén települt , mivel az itt élők elsősorban a mezőgazdaságból éltek . A betelepülés a következő időszakban is folytatódott . A tengerészet és a halászat fejlődésének következtében a falu a part közelében fekvő magaslatokra terjeszkedett , míg magában az öbölben kisebb raktár épült , amely a halászathoz szükséges felszerelések tárolására szolgált . A falu területe a sziget többi részéhez hasonlóan Zárához tartozott , majdtől a várossal együtt a Velencei Köztársaság része lett . A század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot . Dugi otokésközött Habsburg uralom alá került , majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A népesség nagyarányú csökkenése azes években megindult kivándorlás ( főként Amerikába és Ausztráliába ) miatt történt . A falunakbenlakosa volt , akik hagyományosan mezőgazdasággal , halászattal és újabban egyre inkább turizmussal foglalkoznak . Lakosság Nevezetességei Szent Jakab apostol tiszteletére szentelt plébániatemplomát a században említik először.ben megújították és kőlapokkal burkolták , amelyre a bejárat feletti glagolita betűs tábla emlékeztetett . Ez azonbanben egy villámcsapás következtében megsemmisült . A templomban őriznek egy értékes gótikus kelyhet , amelynek talpába latin felirat van bevésve . Ez alapján eredetileg a vránai Szent Gergely templomnak készült , Solinére csak később hozták . A templomnak egy zárai nemes Jakov Fanfonja özvegye Dobra adományozta . Fennmaradt egy augusztusén kelt végrendelet is , amelyben az özvegydukátot adományoz a templom építésére . A templom titulusát is minden bizonnyal az adományozó elhunyt férje neve alapján kapta . A templomotben „ Ecclesia S. Jacobi posita in Puncta Insulae Magnae” ( a nagy sziget fokán elhelyezkedő Szent Jakab egyháza ) alakban említik . A plébániaházatben építették, ban bővítették . Soline közelében , mindössze húsz percnyi útra fekszik a Saharun-öböl , amelynek strandja sok turistát vonz ide . Galéria További információk Sali község hivatalos oldala Dugi otok turisztikai irodájának honlapja Zára turisztikai irodájának honlapja A zárai érsekség honlapja Soline turistainformációk Stare crkve na zadarskim otocima - A Građevinar folyóirat évi száma Fordítás Jegyzetek Zára megye települései