Rachycentron canadum
A Rachycentron canadum a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának sügéralakúak (Perciformes) rendjébe, ezen belül a monotipikus Rachycentridae családjába tartozó faj.

Előfordulása 
A Rachycentron canadum az egész világon elterjedt, kivéve a Csendes-óceán középső és keleti részeit. A Nyugat-Atlanti-óceánban Kanadától és az Amerikai Egyesült Államokbeli Massachusettstől kezdve, a Mexikói-öblön és a Karib-térségen keresztül, egészen Argentínáig található meg. A Kelet-Atlanti-óceánban Marokkótól a Dél-afrikai Köztársaságig lelhető fel. További elterjedési területei Kelet-Afrikától Ausztráliáig, valamint a Japánhoz tartozó Hokkaidóig tartanak.

Megjelenése 
Ez a hal általában 110 centiméter hosszú, de akár 200 centiméteresre is megnőhet. 43 centiméteresen már felnőttnek számít. A legnehezebb kifogott példány 68 kilogrammot nyomott. A hátúszóján 7-9 tüske és 26-33 sugár, míg a farok alatti úszóján 2-3 tüske és 22-28 sugár ül. A feje széles és lapos. Az első hátúszón rövid és szabad tüskék vannak; ezeket nem köti össze semmiféle hártya. A felnőtt farokúszója félhold alakú; a felső nyúlványa hosszabb, mint az alsó. A háti része és az oldalai sötétbarnák két jól kivehető keskeny, ezüstös sávozással.

Életmódja 
A Rachycentron canadum egyaránt megtalálható a trópusi és szubtrópusi sós- és brakkvizekben is. A sekély vízben levő korallzátonyok közelségét kedveli, de a nyílt óceánon és 1200 méter mélyen is megtalálható. A mangrovék közé és a folyótorkolatokba is beúszik. A hullámok által sodort tárgyak menedékét is felkeresi; olykor nagyobb víziállatokat követ, mint például a sötétcápát (Carcharhinus obscurus). Kisebb rajokban tartózkodik és vadászik. Táplálékát a partok közelében levő kavicsos, homokos vagy törmelékes fenéken keresi meg. Rákokkal, halakkal és kalmárokkal táplálkozik.

Legfeljebb 15 évig él.

Szaporodása 
Az Atlanti-óceán nyugati felén a meleg, nyári hónapokban ívik. Az ikrák és a lárvák a plankton részeivé válnak.

Felhasználása 
Ezt a halat csak kisebb mértékben halásszák. A halászat mellett tenyésztik is ezt a halfajt. A sporthorgászok kedvelik. Frissen, füstölve vagy fagyasztva árulják.

Rokonai 
Ennek a családjában egyedülálló fajnak a legközelebbi rokonai, a Remora-fajok és más Echeneidae családbeli halak.

Képek

Források 
Rachycentron canadum (Linnaeus, 1766) FishBase
Rachycentron FishBase
Shaffer, R.V. and E.L. Nakamura, 1989. Synopsis of biological data on the cobia Rachycentron canadum (Pisces: Rachycentridae). NOAA Tech. Rep. NMFS 82, FAO Fisheries Synopsis 153.

Percoidei
Halfajok
Az Atlanti-óceán halai
A Csendes-óceán halai
Az Indiai-óceán halai
Monotipikus taxonok
A Rachycentron canadum a sugarasúszójú halak ( Actinopterygii ) osztályának sügéralakúak ( Perciformes ) rendjébe , ezen belül a monotipikus Rachycentridae családjába tartozó faj. Előfordulása A Rachycentron canadum az egész világon elterjedt , kivéve a Csendes-óceán középső és keleti részeit . A Nyugat-Atlanti-óceánban Kanadától és az Amerikai Egyesült Államokbeli Massachusettstől kezdve , a Mexikói-öblön és a Karib-térségen keresztül , egészen Argentínáig található meg . A Kelet-Atlanti-óceánban Marokkótól a Dél-afrikai Köztársaságig lelhető fel . További elterjedési területei Kelet-Afrikától Ausztráliáig , valamint a Japánhoz tartozó Hokkaidóig tartanak . Megjelenése Ez a hal általábancentiméter hosszú , de akárcentiméteresre is megnőhet.centiméteresen már felnőttnek számít . A legnehezebb kifogott példánykilogrammot nyomott . A hátúszójántüske éssugár , míg a farok alatti úszójántüske éssugár ül . A feje széles és lapos . Az első hátúszón rövid és szabad tüskék vannak ; ezeket nem köti össze semmiféle hártya . A felnőtt farokúszója félhold alakú ; a felső nyúlványa hosszabb , mint az alsó . A háti része és az oldalai sötétbarnák két jól kivehető keskeny , ezüstös sávozással . Életmódja A Rachycentron canadum egyaránt megtalálható a trópusi és szubtrópusi sós- és brakkvizekben is . A sekély vízben levő korallzátonyok közelségét kedveli , de a nyílt óceánon ésméter mélyen is megtalálható . A mangrovék közé és a folyótorkolatokba is beúszik . A hullámok által sodort tárgyak menedékét is felkeresi ; olykor nagyobb víziállatokat követ , mint például a sötétcápát ( Carcharhinus obscurus ) . Kisebb rajokban tartózkodik és vadászik . Táplálékát a partok közelében levő kavicsos , homokos vagy törmelékes fenéken keresi meg . Rákokkal , halakkal és kalmárokkal táplálkozik . Legfeljebbévig él . Szaporodása Az Atlanti-óceán nyugati felén a meleg , nyári hónapokban ívik . Az ikrák és a lárvák a plankton részeivé válnak . Felhasználása Ezt a halat csak kisebb mértékben halásszák . A halászat mellett tenyésztik is ezt a halfajt . A sporthorgászok kedvelik . Frissen , füstölve vagy fagyasztva árulják . Rokonai Ennek a családjában egyedülálló fajnak a legközelebbi rokonai , a Remora-fajok és más Echeneidae családbeli halak . Képek Források Rachycentron canadum ( Linnaeus,FishBase Rachycentron FishBase Shaffer , R.V. and E.L. Nakamura , Synopsis of biological data on the cobia Rachycentron canadum ( Pisces : Rachycentridae ) . NOAA Tech . Rep. NMFS FAO Fisheries Synopsis Percoidei Halfajok Az Atlanti-óceán halai A Csendes-óceán halai Az Indiai-óceán halai Monotipikus taxonok