Geghard kolostor
A Geghard kolostor (örményül Գեղարդ) a 10-13. században épült, félig sziklába faragott kolostorkomplexum Örményország Kotajk tartományában. 2000 óta a Világörökség része.

Története

A hagyomány szerint a kolostort a 4. században alapította Világosító Szent Gergely. Helyén a barlangból kifolyó forrás már a pogány időkben is szentnek számított és a kolostor egyik megnevezése is Barlangkolosotor (Ajrivank) volt. Az első kolostort az arabok a 9. században lerombolták, az akkori építményekből semmi sem maradt fent. A 4., 8. és 10. századi örmény krónikák szerint a templomok mellett lakó- és melléképületek is tartoztak hozzá. 923-ban Naszr, a kalifa alrégense kifosztotta a kolostort, többek között egyedi kéziratokat is elvitt, az épületeket pedig felgyújtotta. A romokat földrengések rongálták tovább.

Miután I. Tamar grúz királynő Örményország nagy részét visszafoglalta a törököktől, hadvezérei, Ivane és fivére, Zakare 1215-ben újjáépíttették a főtemplomot. A részben a sziklából kifaragott előcsarnok (ún. gavit) 1225 előtt épült és miután Pros Hagbakjan herceg megvásárolta a kolostort a 13. század közepén, több kisebb kápolnát is vájtak a sziklába. Utódai tovább bővítették Geghardot, megépült egy második barlangtemplom, egy családi síremlék, egy csarnok melyben gyűléseket tartottak (amely a 20. században leomlott) és nagyszámú cellát a szerzetesek számára. Maga Hagbakjan herceg is ide temetkezett 1283-ban. Fénykorában a hét templom és negyven oltár kolostorának nevezték.

Geghard (szó szerint lándzsa) az itt őrzött szent ereklyékről is nevezetes volt, melyek messze földről vonzották a zarándokokat. Közülük a leghíresebb Longinus lándzsája, amivel megölték Jézust. A lándzsát állítólag Tádé apostol hozta ide és a kolostor róla kapta a nevét is (először 1250-ben nevezik így). Pengéje egészen széles, gyémánt formájú és keresztformát vágtak bele. Ereklyetartóját 1687-ben készítették, ma a lándzsával együtt Vagarsapatban őrzik. A 12. században a kolostornak adományozták András és János evangélista ereklyéit is. A 13. században az egyik barlangcellában élt a neves örmény krónikás-szerzetes, Mhitar Ajrivaneci.

Épületei

A nyugati főbejárathoz közeledve a domboldalban barlangok, kápolnák, faragványok láthatók. A kolostort három oldalról 12-13. századi falak veszik körbe; negyedik oldalról a sziklafal védi. A központi udvar túloldalán nyílik a hátsó bejárat, melyen túl a rituális állatáldozatok asztala (matagh) és a patakon átvezető híd található.

Az udvart egy- és kétszintes lakó- és raktárépületek fogják körbe, melyeket több alkalommal is átépítettek, sokszor egészen az alapoktól, mint a 17. században, vagy az 1968-71-es rekonstrukció idején. A legtöbb szerzetes nem ezekben, hanem a főbejáraton kívül, a sziklába vágott cellákban lakott. Több mint húsz kisebb-nagyobb kőbe vágott helyiséget lehet összeszámolni. A nyugati részen találhatók lakás és raktárcélra szolgáltak, míg a többiek kis kápolnák egy oltárral és félkör alakú apszissal. A kolostoron belül és kívül a sziklafalakat művészein kidolgozott keresztdomborművek díszítik, melyeket az elhunytak vagy adományozók emlékére készítettek.

A főtemplomot (Katoghike) 1215-ben építette I. Tamar királynő két hadvezére, a Zakare és Ivane testvérpár. A kereszt alaprajzú épület a sziklafal mellett áll, belső terét középen kupola koronázza. Dúsan faragott főkapuja a déli falán található. A kapu timpanonját gránátalmafák és szőlőindák, valamint két galamb domborművei díszítik; fölé bikára támadó oroszlán szobrát helyezték, amely a herceg hatalmát szimbolizálta.

A templomhoz nyugatról csatlakozik az 1215-1225 között épült gavit (vagy narthex). Kőtetejét négy masszív oszlop tartja, középen egy tetőnyílás engedi be a fényt. A helyiséget gyűlések összehívására, oktatásra, zarándokok fogadására használták.

A gavit északnyugati oldalából nyílik a barlangból 1240-ben kialakított első sziklatemplom (Avazan), melynek forrását a pogány időkben is szentként tisztelték. A helyiség egyenlő szárú keresztet formáz és egy felirat szerint Galdzak építész műve, aki negyvenéves működése során számos sziklatemplomot készített.

A Pros-család sírboltja (zsamatun) és a belőle nyíló második sziklatemplom (Asztvacacin) 1283-ban épült, feltehetően szintén Galdzak tervei alapján. A sírbolt a gavit északkeleti belső falán lévő kapuból érhető el. Formája nagyjából négyszögletes, falai mélyen vágott domborművekkel vannak díszítve. Különösen feltűnő az északi fal kosfejhez láncolt két oroszlánját és a köztük található, bárányt elragadó sast (feltehetően a Pros-család címere) ábrázoló dombormű. A második sziklatemplomba vezető kapu is dúsan faragott, nagy kereszttel ékesített és mellette szirénekkel (nőarcú madarakkal) ékesített kis kápolnafülkét vágtak a sziklába.

A második sziklatemplom is kereszt alaprajzú, kőbe vágott, domborművekkel díszített kupola alkotja a tetejét, melynek közepén világító nyílást vágtak a külvilágba. A falakat állatok, harcosok, virágok és keresztek domborművei ékesítik.

Az 1288-ban épült felső zsamatun egy külső lépcsőn érhető el. Szintén teljes egészében kőbe faragták, formája a gavitot idézi. Merik és Grigor hercegek sírjai találhatók benne; a többi mára elveszett. A helyiségbe vezető folyosó falába számos keresztdomborművet faragtak.

A kolostoron kívül, a főbejárattól mintegy száz méternyire, jóval az út fölött található az 1177 előtt épült, sziklába vágott Világosító Szent Gergely-kápolna. A vakolatmaradványok alapján valaha freskók borították belső falait.

Galéria

Források
Geghard Monastery Armeniapedia
Geghard Monastery Architectural Complex Armenica.org
Monastery of Geghard and the Upper Azat Valley UNESCO World Heritage

Fordítás

Örményország világörökségi helyszínei
Ortodox templomok, kolostorok
Örményország építményei
A Geghard kolostor ( örményül Գեղարդ ) a században épült , félig sziklába faragott kolostorkomplexum Örményország Kotajk tartományában.óta a Világörökség része . Története A hagyomány szerint a kolostort a században alapította Világosító Szent Gergely . Helyén a barlangból kifolyó forrás már a pogány időkben is szentnek számított és a kolostor egyik megnevezése is Barlangkolosotor ( Ajrivank ) volt . Az első kolostort az arabok a században lerombolták , az akkori építményekből semmi sem maradt fent . A , és századi örmény krónikák szerint a templomok mellett lakó- és melléképületek is tartoztak hozzá.ban Naszr , a kalifa alrégense kifosztotta a kolostort , többek között egyedi kéziratokat is elvitt , az épületeket pedig felgyújtotta . A romokat földrengések rongálták tovább . Miután I. Tamar grúz királynő Örményország nagy részét visszafoglalta a törököktől , hadvezérei , Ivane és fivére , Zakareben újjáépíttették a főtemplomot . A részben a sziklából kifaragott előcsarnok ( ún. gavit) előtt épült és miután Pros Hagbakjan herceg megvásárolta a kolostort a század közepén , több kisebb kápolnát is vájtak a sziklába . Utódai tovább bővítették Geghardot , megépült egy második barlangtemplom , egy családi síremlék , egy csarnok melyben gyűléseket tartottak ( amely a században leomlott ) és nagyszámú cellát a szerzetesek számára . Maga Hagbakjan herceg is ide temetkezettban . Fénykorában a hét templom és negyven oltár kolostorának nevezték . Geghard ( szó szerint lándzsa ) az itt őrzött szent ereklyékről is nevezetes volt , melyek messze földről vonzották a zarándokokat . Közülük a leghíresebb Longinus lándzsája , amivel megölték Jézust . A lándzsát állítólag Tádé apostol hozta ide és a kolostor róla kapta a nevét is ( előszörben nevezik így ) . Pengéje egészen széles , gyémánt formájú és keresztformát vágtak bele . Ereklyetartójátben készítették , ma a lándzsával együtt Vagarsapatban őrzik . A században a kolostornak adományozták András és János evangélista ereklyéit is . A században az egyik barlangcellában élt a neves örmény krónikás-szerzetes , Mhitar Ajrivaneci . Épületei A nyugati főbejárathoz közeledve a domboldalban barlangok , kápolnák , faragványok láthatók . A kolostort három oldalról századi falak veszik körbe ; negyedik oldalról a sziklafal védi . A központi udvar túloldalán nyílik a hátsó bejárat , melyen túl a rituális állatáldozatok asztala ( matagh ) és a patakon átvezető híd található . Az udvart egy- és kétszintes lakó- és raktárépületek fogják körbe , melyeket több alkalommal is átépítettek , sokszor egészen az alapoktól , mint a században , vagy azes rekonstrukció idején . A legtöbb szerzetes nem ezekben , hanem a főbejáraton kívül , a sziklába vágott cellákban lakott . Több mint húsz kisebb-nagyobb kőbe vágott helyiséget lehet összeszámolni . A nyugati részen találhatók lakás és raktárcélra szolgáltak , míg a többiek kis kápolnák egy oltárral és félkör alakú apszissal . A kolostoron belül és kívül a sziklafalakat művészein kidolgozott keresztdomborművek díszítik , melyeket az elhunytak vagy adományozók emlékére készítettek . A főtemplomot ( Katoghike) ben építette I. Tamar királynő két hadvezére , a Zakare és Ivane testvérpár . A kereszt alaprajzú épület a sziklafal mellett áll , belső terét középen kupola koronázza . Dúsan faragott főkapuja a déli falán található . A kapu timpanonját gránátalmafák és szőlőindák , valamint két galamb domborművei díszítik ; fölé bikára támadó oroszlán szobrát helyezték , amely a herceg hatalmát szimbolizálta . A templomhoz nyugatról csatlakozik azközött épült gavit ( vagy narthex ) . Kőtetejét négy masszív oszlop tartja , középen egy tetőnyílás engedi be a fényt . A helyiséget gyűlések összehívására , oktatásra , zarándokok fogadására használták . A gavit északnyugati oldalából nyílik a barlangbólben kialakított első sziklatemplom ( Avazan ) , melynek forrását a pogány időkben is szentként tisztelték . A helyiség egyenlő szárú keresztet formáz és egy felirat szerint Galdzak építész műve , aki negyvenéves működése során számos sziklatemplomot készített . A Pros-család sírboltja ( zsamatun ) és a belőle nyíló második sziklatemplom ( Asztvacacin) ban épült , feltehetően szintén Galdzak tervei alapján . A sírbolt a gavit északkeleti belső falán lévő kapuból érhető el . Formája nagyjából négyszögletes , falai mélyen vágott domborművekkel vannak díszítve . Különösen feltűnő az északi fal kosfejhez láncolt két oroszlánját és a köztük található , bárányt elragadó sast ( feltehetően a Pros-család címere ) ábrázoló dombormű . A második sziklatemplomba vezető kapu is dúsan faragott , nagy kereszttel ékesített és mellette szirénekkel ( nőarcú madarakkal ) ékesített kis kápolnafülkét vágtak a sziklába . A második sziklatemplom is kereszt alaprajzú , kőbe vágott , domborművekkel díszített kupola alkotja a tetejét , melynek közepén világító nyílást vágtak a külvilágba . A falakat állatok , harcosok , virágok és keresztek domborművei ékesítik . Azban épült felső zsamatun egy külső lépcsőn érhető el . Szintén teljes egészében kőbe faragták , formája a gavitot idézi . Merik és Grigor hercegek sírjai találhatók benne ; a többi mára elveszett . A helyiségbe vezető folyosó falába számos keresztdomborművet faragtak . A kolostoron kívül , a főbejárattól mintegy száz méternyire , jóval az út fölött található azelőtt épült , sziklába vágott Világosító Szent Gergely-kápolna . A vakolatmaradványok alapján valaha freskók borították belső falait . Galéria Források Geghard Monastery Armeniapedia Geghard Monastery Architectural Complex Armenica.org Monastery of Geghard and the Upper Azat Valley UNESCO World Heritage Fordítás Örményország világörökségi helyszínei Ortodox templomok , kolostorok Örményország építményei