Emmanuel Mounier
Emmanuel Mounier (Grenoble, 1905. május 1.  –  Châtenay-Malabry, 1950. március 22.) francia filozófus, a perszonalista irányzat neves képviselője, a ma is létező Esprit folyóirat alapítója.

Élete

Ifjúkora és pályája
Katolikus parasztcsalád gyermeke. Felsőfokú tanulmányait először az orvosi egyetemen kezdte, de végül filozófiából államvizsgázott 1928-ban Párizsban. Filozófiai tanulmányaiban mentora Jacques Chevalier filozófus volt. Nagy hatással volt rá Charles Péguy költő, aki a szocializmusból indulva talált rá a katolicizmus értékeire, valamint Henri Bergson munkássága.

Katolikus elköteleződését a családi környezetből hozta magával, ami a tanulmányai során tovább mélyült. Egyetemi évei alatt katolikus közösségekhez csatlakozott, az összejöveteleken a francia katolikus megújulás lehetőségeiről tanácskoztak. Munkásságának egyik legfontosabb pontjaként, 1932 októberében megalapította az Esprit folyóiratot. A lap a kialakuló perszonalista filozófia irányzat műhelyévé vált. Az újság szerkesztői voltak többek között Jacques Maritain, Paul Ricœur és Denis de Rougemont. (Ehhez a körhöz kötődött emigrációja után Fejtő Ferenc is, aki személyes jó barátságot ápolt Mounier-vel.)

1935-ben megnősült, majd 1939-ben megszületett kislányukról kiderült, hogy gyógyíthatatlanul beteg (agyvelőgyulladása volt). Még ugyanebben az évben behívták katonának, segédszolgálatosnak, de 1940-ben német fogságba esett. (A fogságából írt levelek is rendíthetetlen hitéről tanúskodnak, és inkább lányuk, mint saját sorsa miatt aggódott.) Amint kiszabadult – még 1940-ben –, azonnal csatlakozott a francia ellenálláshoz. A Vichy-kormány betiltotta az Esprit folyóiratot, Mounier illegalitásba vonult, de letartoztatták és bebörtönözték. 1942-ben szabadult, ekkor családjával elhagyva Lyont Dieulefit-ben telepedett le. A második világháború végén, 1945-ben újra elindult az Esprit. Nagyon fiatalon, 45 éves korában hunyt el hirtelen, szívroham következtében.

A perszonalizmus úttörője 
Az Esprit folyóirat hasábjain a kereszténység megújításáért szállt síkra szerkesztőtársaival együtt. A katolicizmus bibliai, patrisztikus és liturgikus értékeit megőrizve a korszerősítést tűzték ki célul, amelyet majd a második vatikáni zsinat valósított meg.

Mounier elvetette a kapitalizmust és a szocializmust egyaránt, és egyfajta harmadik utat jelölt ki, a perszonalizmust. Ez az irányzat hasonlít az egzisztencializmushoz, azonban kiindulópontja nem a lét, nem is az emberi lét, hanem az emberi személy. A központban az ember áll, amely nem kizárólag társadalmilag létezik. Közösségekben, személyes interakciókban teljesedhet ki. Mounier híressé vált szállóigéje így szól: „Csak abban a mértékben létezem, amennyire más számára létezem. Létezni tehát annyi, mint szeretni.”
Élesen bírálta a kapitalizmus individualizmusát és a kommunista kollektivizmust. „Ezentúl az életszentség az egyetlen érvényes politika” - vallotta Mounier, amivel előrevetítette a Lumen gentium tanítását.

Jegyzetek

Források

1905-ben született személyek
1950-ben elhunyt személyek
Francia filozófusok
Katolikusok
Grenoble-iak
Emmanuel Mounier ( Grenoble , május – Châtenay-Malabry , március ) francia filozófus , a perszonalista irányzat neves képviselője , a ma is létező Esprit folyóirat alapítója . Élete Ifjúkora és pályája Katolikus parasztcsalád gyermeke . Felsőfokú tanulmányait először az orvosi egyetemen kezdte , de végül filozófiából államvizsgázottban Párizsban . Filozófiai tanulmányaiban mentora Jacques Chevalier filozófus volt . Nagy hatással volt rá Charles Péguy költő , aki a szocializmusból indulva talált rá a katolicizmus értékeire , valamint Henri Bergson munkássága . Katolikus elköteleződését a családi környezetből hozta magával , ami a tanulmányai során tovább mélyült . Egyetemi évei alatt katolikus közösségekhez csatlakozott , az összejöveteleken a francia katolikus megújulás lehetőségeiről tanácskoztak . Munkásságának egyik legfontosabb pontjaként, októberében megalapította az Esprit folyóiratot . A lap a kialakuló perszonalista filozófia irányzat műhelyévé vált . Az újság szerkesztői voltak többek között Jacques Maritain , Paul Ricœur és Denis de Rougemont . ( Ehhez a körhöz kötődött emigrációja után Fejtő Ferenc is , aki személyes jó barátságot ápolt Mounier-vel . ) 1935-ben megnősült , majdben megszületett kislányukról kiderült , hogy gyógyíthatatlanul beteg ( agyvelőgyulladása volt ) . Még ugyanebben az évben behívták katonának , segédszolgálatosnak , deben német fogságba esett . ( A fogságából írt levelek is rendíthetetlen hitéről tanúskodnak , és inkább lányuk , mint saját sorsa miatt aggódott . ) Amint kiszabadult – mégben – , azonnal csatlakozott a francia ellenálláshoz . A Vichy-kormány betiltotta az Esprit folyóiratot , Mounier illegalitásba vonult , de letartoztatták és bebörtönözték.ben szabadult , ekkor családjával elhagyva Lyont Dieulefit-ben telepedett le . A második világháború végén, ben újra elindult az Esprit . Nagyon fiatalon,éves korában hunyt el hirtelen , szívroham következtében . A perszonalizmus úttörője Az Esprit folyóirat hasábjain a kereszténység megújításáért szállt síkra szerkesztőtársaival együtt . A katolicizmus bibliai , patrisztikus és liturgikus értékeit megőrizve a korszerősítést tűzték ki célul , amelyet majd a második vatikáni zsinat valósított meg . Mounier elvetette a kapitalizmust és a szocializmust egyaránt , és egyfajta harmadik utat jelölt ki , a perszonalizmust . Ez az irányzat hasonlít az egzisztencializmushoz , azonban kiindulópontja nem a lét , nem is az emberi lét , hanem az emberi személy . A központban az ember áll , amely nem kizárólag társadalmilag létezik . Közösségekben , személyes interakciókban teljesedhet ki . Mounier híressé vált szállóigéje így szól : „ Csak abban a mértékben létezem , amennyire más számára létezem . Létezni tehát annyi , mint szeretni.” Élesen bírálta a kapitalizmus individualizmusát és a kommunista kollektivizmust . „ Ezentúl az életszentség az egyetlen érvényes politika” - vallotta Mounier , amivel előrevetítette a Lumen gentium tanítását . Jegyzetek Források 1905-ben született személyek 1950-ben elhunyt személyek Francia filozófusok Katolikusok Grenoble-iak