Ošljak (település)
Ošljak () falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Prekóhoz tartozik.

Fekvése 
Zárától légvonalban 5 km-re délnyugatra, községközpontjától légvonalban 2 km-re keletre, a Zárai-csatornában, az azonos nevű sziget nyugati részén fekszik. Ošljak az Adriai-tenger legkisebb lakott szigete, területe mindössze 0,332 km². Tengerpartjának hosszúsága 2,41 km, legmagasabb pontja 89 méter. Ošljak település mintegy 950 méter hosszan fekszik a sziget nyugati partvonalában, házainak legnagyobb távolsága a partvonaltól 70 méter. A sziget nem lakott részei parkerdőként 1985-óta természeti védelem alatt állnak.

Története 
A sziget már az ókorban is lakott volt, több római kori épület is állt rajta. A középkorban a zárai érsekség, majd zárai nemesi családok birtoka volt. Zárával szembeni fontos stratégiai helyként többször is támadta az ellenség, így 1242-ben és 1311-13-ban is, amikor a Zára elleni támadás során velencei katonaság szállt itt partra. 1320-ban a zárai érsekség birtokaként említik. Területe Zárához tartozott, majd 1409-től a várossal együtt a Velencei Köztársaság része lett. 1555-től a Cedolini család bérelte, majd a Cortese, Fozza és Soppe családoknak adta tovább, akiktől a Calogera család szerezte meg. Ezután a Licini család vásárolta meg, akik anyagi nehézségeik miatt a Carrara családnak adták el. Utolsó birtokosa a Đurić család volt.
1641-ben a pestis idején a szigeten karantén és kis kórház volt a fertőzöttek számára. Emiatt a szigetet Lazaretnek is nevezték. Ennek a kórháznak a helyén építette fel 1723-ban itteni nyaralóját a Calogera család és különböző növényi kultúrák termesztését kezdte meg. A Valčić család 1760 körül érkezett a szigetre és nekik köszönhetően arculata teljesen megváltozott. A sziklás magaslat kivételével lényegében az egész sziget mezőgazdasági művelés alá került. 1775-ben a gabona őrlésére szélmalmok épültek a szigeten, de a szeszélyes széljárás miatt működésük nem volt kifizetődő, ezért ma már romokban állnak. A 18. század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot. Ošljak 1797 és 1805 között Habsburg uralom alá került, majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 45, 1910-ben 85 lakosa volt. Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. Iskoláját 1927-ben nyitották meg (épülete 1929-ben épült), de 1958-ban a gyermekek kevés száma miatt bezárták. 1941 és 1943 között a sziget olasz megszállás alatt volt. 1951 és 1955 között, majd az 1970-es évektől a több munkalehetőség miatt több fiatal költözött a nagyobb városokba és vándorolt ki az Egyesült Államokban és Ausztráliában is. A falunak 2011-ben 29 lakosa volt, akik hagyományosan mezőgazdasággal, halászattal foglalkoznak.

Lakosság

Nevezetességei 
Szűz Mária tiszteletére szentelt temploma a sziget legjelentősebb műemléke. Építését az 5–6. századra teszik. A kora középkorban még Szent Jeromos (Girolamo) tiszteletére volt szentelve. A 15. században Venier érsek idejében megújították és bővítették. 1862-ben a sziget akkori tulajdonosa a Nakić család restauráltatta, melyről a templomon látható kőtábla emlékezik meg. A templom egyszerű épület, négyszögletes alaprajzzal, félkör alakú apszissal, nyeregtetővel és magas harangtoronnyal. A déli fal sarkait ferde támpillérek támasztják meg, az apszis kerek falát pedig három sekély lizéna tagolja. Az eredetileg 10.-11. századi ókeresztény oratóriumnak három, keresztboltozatos boltszakasza van. Az apszist félkupola borítja. A harangtorny alatt L. Venier (1428-1449) érsek címere látható.
A templom folytatásában északra találhatók a Calogera család nyári kastélyának romjai.
A település régi magját a 17. és 18. században épített lakóházak alkotják.

További információk 
 Preko község hivatalos oldala 
 Preko turisztikai irodájának honlapja 
 Ugljan turisztikai irodájának honlapja 
 Zára turisztikai irodájának honlapja 
 Ošljak története

Jegyzetek

Fordítás 

Zára megye települései
Ošljak ( ) falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Prekóhoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalbankm-re délnyugatra , községközpontjától légvonalbankm-re keletre , a Zárai-csatornában , az azonos nevű sziget nyugati részén fekszik . Ošljak az Adriai-tenger legkisebb lakott szigete , területe mindössze332 km². Tengerpartjának hosszúsága41 km , legmagasabb pontjaméter . Ošljak település mintegyméter hosszan fekszik a sziget nyugati partvonalában , házainak legnagyobb távolsága a partvonaltólméter . A sziget nem lakott részei parkerdőkéntóta természeti védelem alatt állnak . Története A sziget már az ókorban is lakott volt , több római kori épület is állt rajta . A középkorban a zárai érsekség , majd zárai nemesi családok birtoka volt . Zárával szembeni fontos stratégiai helyként többször is támadta az ellenség , ígyben ésban is , amikor a Zára elleni támadás során velencei katonaság szállt itt partra.ban a zárai érsekség birtokaként említik . Területe Zárához tartozott , majdtől a várossal együtt a Velencei Köztársaság része lett.től a Cedolini család bérelte , majd a Cortese , Fozza és Soppe családoknak adta tovább , akiktől a Calogera család szerezte meg . Ezután a Licini család vásárolta meg , akik anyagi nehézségeik miatt a Carrara családnak adták el . Utolsó birtokosa a Đurić család volt . 1641-ben a pestis idején a szigeten karantén és kis kórház volt a fertőzöttek számára . Emiatt a szigetet Lazaretnek is nevezték . Ennek a kórháznak a helyén építette felban itteni nyaralóját a Calogera család és különböző növényi kultúrák termesztését kezdte meg . A Valčić családkörül érkezett a szigetre és nekik köszönhetően arculata teljesen megváltozott . A sziklás magaslat kivételével lényegében az egész sziget mezőgazdasági művelés alá került.ben a gabona őrlésére szélmalmok épültek a szigeten , de a szeszélyes széljárás miatt működésük nem volt kifizetődő , ezért ma már romokban állnak . A század végén Napóleon megszüntette a Velencei Köztársaságot . Ošljakésközött Habsburg uralom alá került , majd az egész Dalmáciával együtt a Francia Császárság része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháborút követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . Iskolájátben nyitották meg ( épületeben épült ) , deban a gyermekek kevés száma miatt bezárták.ésközött a sziget olasz megszállás alatt volt.ésközött , majd azes évektől a több munkalehetőség miatt több fiatal költözött a nagyobb városokba és vándorolt ki az Egyesült Államokban és Ausztráliában is . A falunakbenlakosa volt , akik hagyományosan mezőgazdasággal , halászattal foglalkoznak . Lakosság Nevezetességei Szűz Mária tiszteletére szentelt temploma a sziget legjelentősebb műemléke . Építését az6. századra teszik . A kora középkorban még Szent Jeromos ( Girolamo ) tiszteletére volt szentelve . A században Venier érsek idejében megújították és bővítették.ben a sziget akkori tulajdonosa a Nakić család restauráltatta , melyről a templomon látható kőtábla emlékezik meg . A templom egyszerű épület , négyszögletes alaprajzzal , félkör alakú apszissal , nyeregtetővel és magas harangtoronnyal . A déli fal sarkait ferde támpillérek támasztják meg , az apszis kerek falát pedig három sekély lizéna tagolja . Az eredetileg-11. századi ókeresztény oratóriumnak három , keresztboltozatos boltszakasza van . Az apszist félkupola borítja . A harangtorny alatt L. Venierérsek címere látható . A templom folytatásában északra találhatók a Calogera család nyári kastélyának romjai . A település régi magját a és században épített lakóházak alkotják . További információk Preko község hivatalos oldala Preko turisztikai irodájának honlapja Ugljan turisztikai irodájának honlapja Zára turisztikai irodájának honlapja Ošljak története Jegyzetek Fordítás Zára megye települései