Vedrunai Szent Joakima
Vedrunai Szent Joakima (házas nevén: Joaquina Vedruna de Mas, katalánul: Joaquima Vedruna de Mas) (Barcelona, Spanyolország, 1783. április 16. – Vich, Spanyolország, 1853. augusztus 28.) szentté avatott katalán özvegy, a szeretetről nevezett Karmelita Nővérek Kongregációjának alapítója.

Élete szerzetessége előtt
1783. április 16-án született Barcelonában, egy nyolcgyermekes családban. 12 évesen bejelentette, hogy karmelita nővérként egész életét Istennek szeretné ajándékozni, szigorú apja azonban megtiltotta, hogy belépjen a rendbe. Tizenhat évesen házasságot köt a gazdag, földbirtokkal rendelkező huszonöt éves Don Teodoro de Mas vichi jegyzővel.

Harmonikus házasságban éltek, amelynek tizenhét éve alatt Joakima kilenc gyermekkel ajándékozta meg férjét. 
Gyermekei:
 Anna (1800 - 1872),
 Joseph-Joachim (1801 - 1873),
 Francis (1803 - 1809),
 Agnes (1805 - 1878),
 Joaquina (1806 - 1815),
 Charlotte (1808 - 1815),
 Théodora (1810 - 1885),
 Teresa (1813 - 1886),
 Maria del Carmen (1815 - 1882)

Az anyai örömök mellett azonban nem kevés kereszthordozás is kijutott neki: meg kellett élnie három gyermeke halálát. Négyen gyermekei közül azonban szerzetes lett. A spanyol-francia háború idején férje bevonult katonának, a háború befejezésekor, 1814-ben tbc-betegen ért haza, és nemsokára meghalt. A megözvegyült 33 éves Joakimának szembe kellett néznie az örökség miatt kitört családi viszállyal, de hosszas viaskodással megmentenie gyermekei számára a családi vagyont.

Rendalapítóként
Férje halálával és anyai kötelességeinek teljesítése után új feladatokra vált szabaddá. 1819-ben találkozott a kapucinus Estebano de Olottal (más néven: Esteve Fàbrega i Sala, (1774-1828)), aki lelki vezetője lett, és segítségére volt abban, hogy Joakima Vichben, nyolcadmagával megalapítsa a szeretetről nevezett Karmelita Nővérek kongregációját. A spanyol polgárháború idején rendjét támadás érte, az apátnőt két hétre be is börtönözték, ezután el kellett hagynia szülőföldjét. Franciaországban hat éven át kórházi betegeket ápolt. 1843-ban visszatért közösségébe, majd további 20 házat alapított.

1849-ben bekövetkezett agyvérzése maradandó károsodást okozott, ekkor lemondott vezetői tisztségéről, s a barcelonai házba költözött. A Barcelonában kitört kolerajárványban ő is megbetegedett. Teljesen bénán, de mosolyogva halt meg Vichben, 1853. augusztus 28-án. Teste romolhatatlanul fennmaradt. 
1940. május 19-én XII. Piusz pápa avatta boldoggá, majd 1959. április 12-én XXIII. János pápa iktatta be a szentek közé. Ünnepnapját az Egyház május 22-én tartja.

Fordítás

Források 

Katolikus szentek, boldogok
Spanyol szentek
1783-ban született személyek
1853-ban elhunyt személyek
Karmelita apácák
Karmelita szerzetesek
Romolhatatlanok
Vedrunai Szent Joakima ( házas nevén : Joaquina Vedruna de Mas , katalánul : Joaquima Vedruna de Mas ) ( Barcelona , Spanyolország , április – Vich , Spanyolország , augusztus ) szentté avatott katalán özvegy , a szeretetről nevezett Karmelita Nővérek Kongregációjának alapítója . Élete szerzetessége előtt 1783. áprilisán született Barcelonában , egy nyolcgyermekes családban.évesen bejelentette , hogy karmelita nővérként egész életét Istennek szeretné ajándékozni , szigorú apja azonban megtiltotta , hogy belépjen a rendbe . Tizenhat évesen házasságot köt a gazdag , földbirtokkal rendelkező huszonöt éves Don Teodoro de Mas vichi jegyzővel . Harmonikus házasságban éltek , amelynek tizenhét éve alatt Joakima kilenc gyermekkel ajándékozta meg férjét . Gyermekei : Anna- Joseph-Joachim- Francis- Agnes- Joaquina- Charlotte- Théodora- Teresa- Maria del Carmen- Az anyai örömök mellett azonban nem kevés kereszthordozás is kijutott neki : meg kellett élnie három gyermeke halálát . Négyen gyermekei közül azonban szerzetes lett . A spanyol-francia háború idején férje bevonult katonának , a háború befejezésekor, ben tbc-betegen ért haza , és nemsokára meghalt . A megözvegyültéves Joakimának szembe kellett néznie az örökség miatt kitört családi viszállyal , de hosszas viaskodással megmentenie gyermekei számára a családi vagyont . Rendalapítóként Férje halálával és anyai kötelességeinek teljesítése után új feladatokra vált szabaddá.ben találkozott a kapucinus Estebano de Olottal ( más néven : Esteve Fàbrega i Sala , , aki lelki vezetője lett , és segítségére volt abban , hogy Joakima Vichben , nyolcadmagával megalapítsa a szeretetről nevezett Karmelita Nővérek kongregációját . A spanyol polgárháború idején rendjét támadás érte , az apátnőt két hétre be is börtönözték , ezután el kellett hagynia szülőföldjét . Franciaországban hat éven át kórházi betegeket ápolt.ban visszatért közösségébe , majd továbbiházat alapított . 1849-ben bekövetkezett agyvérzése maradandó károsodást okozott , ekkor lemondott vezetői tisztségéről , s a barcelonai házba költözött . A Barcelonában kitört kolerajárványban ő is megbetegedett . Teljesen bénán , de mosolyogva halt meg Vichben , augusztusán . Teste romolhatatlanul fennmaradt . 1940. májusén XII. Piusz pápa avatta boldoggá , majd áprilisén XXIII. János pápa iktatta be a szentek közé . Ünnepnapját az Egyház májusén tartja . Fordítás Források Katolikus szentek , boldogok Spanyol szentek 1783-ban született személyek 1853-ban elhunyt személyek Karmelita apácák Karmelita szerzetesek Romolhatatlanok