Hamon
A kardkovácsolásban a  (Japánul szó szerint „pengemintázat”) egy vizuális hatás, mely a kard oldala mentén keletkezik az acél edzésekor. A hamon az edzett terület (jakiba) körvonala, mely a vágóélet (ha) is magába foglalja. Az ily módon készített pengéket differenciálisan edzetteknek nevezzük, melyek éle keményebb, mint a gerince (mune). Például a mune 40 HRC, míg a ha 58 HRC keménységű lehet. Ez a keménységi különbség a még a hűtési folyamat (kvencselés) előtt pengére felvitt agyagnak köszönhető. Kevesebb, vagy semennyi agyag használatával a ha gyorsabban hűl, így keményebb, de ridegebb lesz, több agyaggal a mune lassabban hűl ki, így megtartja rugalmasságát.

A hamon jelöli az átmenetet a keményebb, martenzites acél (a penge élénél), és a lágyabb, perlites acél (a penge középső és hátulsó részén) között. Ez a keménységbeli különbség az eljárás célja, a megjelenés csupán egy mellékjelenség. Ennek ellenére a hamon esztétikai minősége fontos, nem csak a differenciális edzés bizonyítékaként, de művészi megjelenéséért is, a mintázatok pedig igen összetettek.

Sok modern gyártmányú kardról hiányzik a természetes hamon amiatt, hogy nem hagyományos technikával készülnek; a hamon megjelenését különféle hozzáadott eljárásokkal érik el, mint a maratás, homokfúvás, vagy a drótkefével való durvább megdolgozás. Néhány természetes hamonnal rendelkező modern gyártmányt is maratnak a hamon formájának kiemeléséért. Egy valódi hamont könnyen fel lehet ismerni az úgynevezett nioi jelenlétéről, amely egy, a hamon mentén futó pár milliméter széles világos, foltozott vonal. A nioit jellemzően erősen dőlt szögben lehet jól látni, és nem reprodukálható maratással vagy egyéb eljárással. Nagyítóval nézve a nioi egy csillogó vonalként látható, mely sok kis martenzit szemcséből áll, és a sötétebb, lágyabb perlit veszi körül.

Származása 
A legenda szerint Jaszucuna Amakuni, a legendás kardkovács fejlesztette ki a differenciális edzés technikáját az i. sz. 8. század körül. Az uralkodó katonáival csatából tért vissza, mikor Jaszucuna észrevette, hogy kardjaik fele törött volt:

„Amakuni és fia, Amakura összegyűjtötték a széttört pengéket és megvizsgálták őket. Elhatározták, hogy készítenek egy pengét, mely nem törhet el a harc alatt, és magányba zárkóztak harminc napra. Mikor újra megjelentek, a hajlított pengét hozták magukkal. A következő tavasszal egy újabb háború folyt. A katonák ismét visszatértek, ám a kardok ezúttal mind egyben voltak, és az uralkodó mosolyogva nézett Amakunira.”

Bár lehetetlen megállapítani a technika feltalálóját, a Jaszucunától fennmaradt kardok i. sz. 749-811-ből arra engednek következtetni, hogy legalábbis segítette a pengék differenciális edzésének hagyományát megalkotni.

További információk 
 Japán kardok szójegyzéke (angol)

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Valódi és hamis hamon közötti különbségek (angol)
 A hamon egyes fajtái (angol)
 További szemléltető példák a hamonra

Fordítás 

Japán kardok
A kardkovácsolásban a ( Japánul szó szerint „ pengemintázat” ) egy vizuális hatás , mely a kard oldala mentén keletkezik az acél edzésekor . A hamon az edzett terület ( jakiba ) körvonala , mely a vágóélet ( ha ) is magába foglalja . Az ily módon készített pengéket differenciálisan edzetteknek nevezzük , melyek éle keményebb , mint a gerince ( mune ) . Például a muneHRC , míg a haHRC keménységű lehet . Ez a keménységi különbség a még a hűtési folyamat ( kvencselés ) előtt pengére felvitt agyagnak köszönhető . Kevesebb , vagy semennyi agyag használatával a ha gyorsabban hűl , így keményebb , de ridegebb lesz , több agyaggal a mune lassabban hűl ki , így megtartja rugalmasságát . A hamon jelöli az átmenetet a keményebb , martenzites acél ( a penge élénél ) , és a lágyabb , perlites acél ( a penge középső és hátulsó részén ) között . Ez a keménységbeli különbség az eljárás célja , a megjelenés csupán egy mellékjelenség . Ennek ellenére a hamon esztétikai minősége fontos , nem csak a differenciális edzés bizonyítékaként , de művészi megjelenéséért is , a mintázatok pedig igen összetettek . Sok modern gyártmányú kardról hiányzik a természetes hamon amiatt , hogy nem hagyományos technikával készülnek ; a hamon megjelenését különféle hozzáadott eljárásokkal érik el , mint a maratás , homokfúvás , vagy a drótkefével való durvább megdolgozás . Néhány természetes hamonnal rendelkező modern gyártmányt is maratnak a hamon formájának kiemeléséért . Egy valódi hamont könnyen fel lehet ismerni az úgynevezett nioi jelenlétéről , amely egy , a hamon mentén futó pár milliméter széles világos , foltozott vonal . A nioit jellemzően erősen dőlt szögben lehet jól látni , és nem reprodukálható maratással vagy egyéb eljárással . Nagyítóval nézve a nioi egy csillogó vonalként látható , mely sok kis martenzit szemcséből áll , és a sötétebb , lágyabb perlit veszi körül . Származása A legenda szerint Jaszucuna Amakuni , a legendás kardkovács fejlesztette ki a differenciális edzés technikáját az i. sz. század körül . Az uralkodó katonáival csatából tért vissza , mikor Jaszucuna észrevette , hogy kardjaik fele törött volt : „ Amakuni és fia , Amakura összegyűjtötték a széttört pengéket és megvizsgálták őket . Elhatározták , hogy készítenek egy pengét , mely nem törhet el a harc alatt , és magányba zárkóztak harminc napra . Mikor újra megjelentek , a hajlított pengét hozták magukkal . A következő tavasszal egy újabb háború folyt . A katonák ismét visszatértek , ám a kardok ezúttal mind egyben voltak , és az uralkodó mosolyogva nézett Amakunira.” Bár lehetetlen megállapítani a technika feltalálóját , a Jaszucunától fennmaradt kardok i. sz.ből arra engednek következtetni , hogy legalábbis segítette a pengék differenciális edzésének hagyományát megalkotni . További információk Japán kardok szójegyzéke ( angol ) Jegyzetek Külső hivatkozások Valódi és hamis hamon közötti különbségek ( angol ) A hamon egyes fajtái ( angol ) További szemléltető példák a hamonra Fordítás Japán kardok