Válság (gazdaság)
A válság (krízis) a termelésnek, a forgalomnak és a fogyasztásnak zavaraiból keletkező gazdasági baj, mely mindig értékek megsemmisítését vonja maga után. A munkamegosztás rendszere mellett minden gazdálkodó egyénnek számítania kell mások gazdasági tevékenységére; ha e számítások nem válnak be, a gazdasági életben zavarok keletkeznek, s ha ezen zavarokat általánosan érzik, válságnak mondják a bajt. A gazdasági élet különböző tevékenységeinek egymással helyes arányban kell lenniük, nevezetesen a termelésnek a fogyasztás mértékéhez és irányához kell alkalmazkodnia, a forgalomnak pedig a termelés és fogyasztás szolgálatában kell állnia. Ha a gazdasági tevékenységek valamelyike nagyobb arányú működést fejt ki, mint amekkorára a többi ágnak szüksége van, vagy megfordítva nem képes a többiek szükségleteinek megfelelni, akkor ez az aránytalanság valamelyik gazdasági körben vagyoni veszteségeket okoz, s ez a válság.

Okaik szerint megkülönböztetik: a termelési, a hitel-, a pénz-, a forgalmi és az üzérkedési válságokat. Elterjedésüket tekintve vannak helyi, országos és világválságok.

A termelési válságok vagy mezőgazdasági, vagy ipari eredetűek, s okaikat a túltermelésben keresik. A hitelválságok a bizalom megrendüléséből származnak, amikor ti. a hitelszükséglet nem talál kielégítést s így az adósok nem tudván kötelezettségeiknek megfelelni, sorra csődbe kerülnek; miután árukészleteikre s vagyonukra nem kínálkozik vevő: általános áresés következik belőle.

A forgalmi válság lehet kereskedelmi, vagy közlekedési természetű; a kereskedelmi válság úgy keletkezik, hogy a kereskedők a fogyasztók vásárlási képességeit túlbecsülve, olyan nagy készleteket halmoztak fel raktáraikban, hogy azokat még elviselhető veszteséggel sem képesek akkorra eladni, mikorra tartozásaik esedékessé válnak; így aztán a kereskedelmi válság maga után vonja a hitelválságot is.

A közlekedési válság a közlekedési eszközök felesleges szaporítása által keletkezik, de előállhat még úgy is, hogy a közlekedés irányának megváltozása folytán, vagy pedig technikai tökéletesítések miatt a régi közlekedési eszközök és vállalatok tétlenül kénytelenek vesztegelni.

A pénzválság a pénz anyagának értékhullámzásából, vagy az érmek megrontásából, vagy a pénz szerfölötti bőségéből és hiányából állhat elő. Az üzérkedési válság végül a hitelközvetítők túlságos vérmes spekulációja által keletkezik, s legtöbbnyire börzei értékek és alapítási vállalkozások körül fejlődik ki, ezért néha tőzsdeválságnak is nevezik.

A válság kérdését különösen a 19. század eleje óta vizsgálja szorgosan a tudomány, s ma már úgy előjeleit, valamint lefolyását, következményeit és orvosszereit eléggé pontosan ismerik, csakhogy a gyakorlati életben még sem lehet mindig ez orvosszereket alkalmazni. A válságok közeledését jelzik a nagy és merész üzérkedés, a gazdagodási vágy általános jelentkezése, a fényűzésnek és a játékszenvedélynek terjedése, az élelmiszerek, fényűzési cikkek és telkek árának, a munkabéreknek és a kamatlábaknak emelkedése, a tőzsdei árfolyamok esése. Maga a válság rövid lefolyású baj, s csak addig tart, amíg a felborult gazdasági egyensúly helyreállhat; néha egy-egy váratlan politikai vagy gazdasági hír hatása alatt keletkezik egy-egy tőzsdei válság, amely pár óra alatt véget ér, az ilyen válságot pániknak, ijedelemnek nevezik. A válság orvosszerei között vannak olyanok, amelyekkel meg lehet azokat akadályozni, s olyanok, amelyekkel azok lefolyását lehet gyorsítani és káros hatásukat csökkenteni. A preventív intézkedések közé tartoznak a helyes gazdasági és társadalmi politika, a kamaráknak és konzulátusoknak pontos felvilágosító szolgálatai, szóval gazdasági élet szervezése. A válság lefolyását enyhítik az okok elhárításával, így a hitelválság esetén nyújtott bő és olcsó hitel, termelési válság esetén nagy fogyasztó piacok feltárása, szállítási kedvezmények nyújtása stb. majdnem egészen elhárítják a válság káros hatásait. A válság tulajdonképpen úgy tekintendő, mint a rendetlen gazdasági állapot javulása, amely nagy és óriási veszteségekkel jár ugyan, de végeredménye mégis az, hogy a piac lázas helyzetét a normális egészségi állapotba vezeti vissza. Óvatosabb és kevesebb nyereséggel megelégedő népeknél a válságok ritkábbak és enyhébb lefolyásúak, mint az olyan népeknél, amelyek nagyobb nyeremények reményében kockázatosabb vállalatokba bocsátkoznak.

Konjunktúra ciklusok 

Az 1920-as években ismerte fel a társadalomtudomány azt az  igazságot, hogy az emberek,  a társada-lom élete periodikusan, örökösen újrakezdődő mozgások szerint hullámzik és ingadozik. Az eddigi tapasztalatok szerint többféle egyensúlyi pont is van, ami körül a gazdaság ingadozik. A ciklikus  mozgást ugyanis az váltja ki, hogy a gazdasági tényezők alkalmazkodási képessége más és más, eltérő a reakciósebességük. Ha beindul egy folyamat, akkor ez a különböző tényezők egymásra  hatásának eredőjeként  egy önmagát erősítő mechanizmussá válik. A fordulópontot pedig az idézi elő, hogy minél távolabb kerül a gazdaság az egyensúlyi  helyzethez képest, annál erősebb ellenerők is működni kezdenek, hatásuk egyre inkább érezhetővé válik és arra kényszerítik a gazdaságot, hogy újra egyensúlyi helyzetbe kerüljön, illetve azon túllendüljön.

Lényeges szempont, hogy a ciklus milyen időközönként ismétlődik. A ciklusokat ezért időtartamuk szerint osztályozhatjuk, amely nem más, mint egy ciklus visszatérő időköze, vagyis az idő, amely alatt a ciklus lefut. Ezt az időt periódusnak hívjuk. A különböző periódus létrejötte a gazdasági életben  azt jelenti, hogy különböző egyensúlyi pontok  vannak, aminek oka az, hogy az áruk és javak nagyon különböző időtartamon keresztül teljesítik a maguk  gazdasági funkcióit, így létrehozásuk is igen  eltérő időt és  eszközöket  igényel.  Kondratyjev és  Kuznets rövidebb és hosszabb távú egyensúly-típusokat különböztettek meg.

Kondratyjev vizsgálati módszerének az a lényege, hogy az árakat egyszerű statisztikai indexszel ábrázolja, egyes pénzügyi [kamatráta, bérek], a vegyes jellegű [külkereskedelmi forgalom], illetve tisztán naturális sorok esetében a trendtől való eltérés számítási módszerét alkalmazza. Az utóbbiaknál [külkereskedelem és termelés,  valamint fogyasztás] mindig egy főre jutó adatokat használt, és a legkisebb négyzetek módszerével számított trendtől való eltéréseket vizsgálja úgy, hogy 9 éves mozgóátlagolással megpróbálja kiszűrni a rövidebb ciklusú mozgásokat. Kondratyjev francia, angol, német, amerikai (USA-beli) és a világgazdaságra vonatkozó sorok felhasználásával empirikus  adatbázison -  az ismertetett módszerrel - bizonyítja a hosszú hullámokra vonatkozó elméletét. A 21 naturális mutató közül csak 6 esetében nem tudta kimutatni a hosszú hullámzásokat. Ez utóbbiakat is ismerteti, ami tudományos objektivitására jellemző. A későbbi vitákban viszont kritikusai és támadói éppen ebből a 6 naturális mutatóból indultak ki, és bírálták a hosszú hullámok elméletét.

Az első szinten  Kondratyjev a piaci kínálatot tekinti változatlannak. Egyes áruk és javak ugyanis átalakítás nélkül rövid ideig funkcionálnak. Ide sorolható nagyon sok fogyasztási cikk, számos nyersanyagféleség és termelési eszköz. Ezen javak állományának cseréje és bővítése folyamatosan és rövid (1–4 év) időszak alatt megtörténhet. A második, már hosszabb periódusban az állótőke gépi állományát tekinti Kondratyjev változatlannak. Ide tartozik a termelési eszközök (gépek, berendezések) nagy része. Utal Kondratyjev arra, hogy Marx megállapította, hogy a tíz évenként visszatérő válságok vagy középciklusok anyagi alapja a tíz év élettartamú termelő-berendezések anyagi elhasználódása, cseréje és bővítése, mivel az lökésszerűen történik. A szintén orosz származású, Nobel-díjas Kuznets megállapította, hogy a lakó- és termelő üzemi célokat szolgáló épületek előállítási ideje, cseréje, illetve élettartama lengéseket okoz, amit nem tekintett ciklusnak. Ez az időtartam véleménye szerint 21–23 évre tehető. Így harmadikként egy középtávú egyensúlyi-típus alakul ki. A negyedik egyensúlyi-típus a hosszú ciklus anyagi bázisát Kondratyjev szerint az alapvető, évtizedekig funkcionáló tőkejavak állományának értékcsökkenése, pótlása és növekedése teremti meg. Ide olyan tőkejavak sorolhatók, mint a hatalmas építmények, a  jelentős  vasútvonalak, a csatornaépítés, a talajjavító berendezések, a kvalifikált munkaerő képzése stb.

Heller Farkas legalaposabban „A közgazdasági elmélet története” c. munkája VI. fejezetében foglalta össze a konjunktúrakutatás történetét. Könyvének fő fejezeteiben az érték, az ár, a jövedelemeloszlás, a pénz, a külkereskedelem, és a gazdasági élet hullámzásait tárgyalta. Megállapította: „ A klasszikus elmélet számára e válságok keletkezése, főképpen pedig időnkint való ismétlődésük, nehezen megoldható kérdést jelentett.”A klasszikus tan ellenzői viszont felkarolták a gazdasági válságok kérdését, mivel azt akarták bizonyítani, hogy minden baj forrása a magántulajdon és a kapitalista rendszer. Heller ismerteti a klasszikus elmélet képviselőinek, J. B. Say és James Mill álláspontját, a Say dogmát, vagyis azt, hogy kizárt a túltermelés lehetősége illetve Ricardo elméletét. Megállapítja, hogy a válságok ismétlődése nem igazolta a klasszikus elmélet tételeit és ismerteti a konjunktúraelmélet további fejlődését, így Malthus általános túltermelési elméletét, Sismondi fogyasztáshiány elméletét. Viszonylag részletesen vizsgálja Walras álláspontját, aki már a pénzügyi folyamatokat is vizsgálja. Kiemeli Clément Juglar munkásságát, aki 1862-ben a válságprobléma helyébe a gazdasági élet hullámzását állította és aki a beruházásokra visszavezethető ciklusok felfedezője volt. Megállapította, hogy két irányzat alakult ki, az egyik a gazdasági élettől független, külső, míg a másik belső okokkal magyarázza a gazdasági ciklusokat. Különböző elméletek születtek, Jevons a napfolttevékenységgel, Hayek a pénzmozgással, Slutsky a véletlen okokkal magyarázta a konjunktúraciklusok alakulását. Heller tárgyalja a hosszú- és a rövidebb ciklusok kérdéskörét is, kitér Kondratieff, Schumpeter, Kuznets, Kitchin munkásságának ismertetésére. Megállapítja, hogy „a hosszú hullámok elmélete ma még csak a kezdeténél van s még az is kérdéses lehet, hogy milyen időre visszamenőleg állapíthatók meg ilyen hullámok.” (Heller Farkas. i. m. 528.) Szakmai korrektségére vall, hogy a Marxi elméleteket is összefoglalja és bírálja. Olvashatunk Keynes „okoskodásairól” is. Heller azokat az elméleteket (pl. Spiethoff, Mitchell, Haberler) tartja sikereseknek, amelyek nem egy okkal magyarázzák a konjunktúra alakulását. Heller Farkas Schumpeter hatására az évszázados trendek alakulását nem tartotta jelentősnek. E kérdéskör különösen az 1980-as években vált fontossá, bár az Annales iskola tagjainak publikációi 1930-tól megjelentek. Heller valószínűleg a történészek kutatásait nem kísérte figyelemmel. Ennek lényege a következő.

Az évszázados (szekuláris)trend változásai. F. Braudel és korábban a francia Annales iskola megalapítói (G. Imbert, F. Simiand, C. L. Labrousse és mások) tagjai az 1930-as évek óta foglalkoznak az évszázados (szekuláris) trend változásaival. Véleményük szerint a Kondratyjev-ciklus is duplázódik, sőt feltételezhető, hogy a duplázódás folytatódik, bár ezt nehéz bizonyítani. A világökonómia idejének jellemzésére az árak és részben a bérek idősorait használják. Az árstatisztikák három jellegzetes ingadozást mutatnak:

1.  Egy szabálytalan évenkénti ingadozás (oka az időjárás változása és más helyi tényezők alakulása,

2.  30–40 éves Kondratyjev ciklus,

3.  Szekuláris trend változása  (szekuláris ciklus].

A Kondratyjev ciklusok az alábbiak szerint alakultak:

1780 - [1810] -  1848      1  Kondratyjev ciklus

1848 - [1873] -  1896      2. Kondratyjev ciklus

1896 - [1929] -  1948      3. Kondratyjev ciklus

1948 - [1973] -  2000      4. Kondratyjev ciklus

A szekuláris trend az alábbiak szerint alakult Európában:

1250 – [1350] –  1510      1.szekuláris trend

1510 – [1650] –  1740      2.szekuláris trend

1740 – [1817] –  1896      3.szekuláris trend

1896 – [1973] –

Látható, hogy a szekuláris trend változás periódusa jelentősen rövidül, ami magyarázható a duplázódási idők rövidülésével. Braudel szerint a világ zárt test, így az interferencia okozza a ciklusok periódusának duplázódását. Az évszázados trend leszálló ágában a középkorban demográfiai apály is  volt és gyakoribbak voltak a  háborúk. Utóbbinak ellentmond, hogy az 1896–1974 közötti felszálló ágban két világháború és számos helyi háború volt, a világ népesség duplázódási ideje viszont tovább rövidült. A felszálló ágakat vizsgálva megállapíthatjuk, hogy először a feudális anarchiából a rendi képviseleti monarchiák jöttek létre (1250–1350), majd az abszolút monarchia (1510–1650) Franciaországban (XIV. Lajos, a napkirály 1661–1715 között uralkodott) a következő felszálló ág (1740–1817) eredménye a nemzeti államok (az alkotmányos monarchiák) kialakulása, a francia polgári forradalom győzelme, amit restaurációs szakasz követett. Az évszázados trendek felszálló ágait új szellemi mozgalmak is jellemzik, így a XVI. század első felében a reformáció (Luther 1517, Kálvin 1541), a felvilágosodás a XVIII.. század végén és a XIX.  század közepétől kezdve a XX. században a marxizmus.

Jegyzetek

Források

 Kondratyev, N. D. 1980: A gazdasági fejlődés hosszú hullámai. Történelmi Szemle. 22. évf. 2. sz. pp. 241–269.
 Kondratyev, N. D. – Oparin, D. I. 1989: A konjunktúra nagy ciklusai. Politikai gazdaságtan füzetek. 66. Szerkesztette: Mihalik István. Fordította és a bevezető tanulmányt írta: Simanovszky Zoltán. Kiadja: az MKKE Politikai Gazdaságtan Oktatók Továbbképzési és Információs Központja. Budapest. Az eredeti mű: Кондратьев Опарин Д. И. [1928]: Большие циклы конъюнктуры: Доклады и их обсуждения в Институте экономики. – М.
 Kondratyev, N. D.: A gazdasági konjunktúra nagy ciklusai  Előadás (1926) In: Magyar Filozófiai Szemle, 1988/5–6. szám, 565–617. o. Kövér György bevezetőjével.
Magyarországon 1926 és 1948 között a Heller Farkas iskola tagjai ismerték és ismertették Kondratyjev hosszú hullámokkal kapcsolatos kutatási eredményeit. Néhány fontosabb könyv, amit publikáltak e témakörben: Andreich Jenő: A konjunktúrakutatás módszerei, MTA. Budapest, 1937. Kádas Kálmán: Áralakulás irányítása és a piaci egyensúly, Közgazdasági könyvtár. XXV. kötet. Budapest, 1941. Theiss Ede: Konjunktúrakutatás, A Mérnöki Továbbképző Intézet kiadványai, 15. kötet. 11. füzet. Budapest, 1943. Heller Farkas: A közgazdasági elmélet története, Gergely R. Budapest. 1943. Heller Farkast 
 

Gazdaságtörténet
Pénzügyi válságok
A válság ( krízis ) a termelésnek , a forgalomnak és a fogyasztásnak zavaraiból keletkező gazdasági baj , mely mindig értékek megsemmisítését vonja maga után . A munkamegosztás rendszere mellett minden gazdálkodó egyénnek számítania kell mások gazdasági tevékenységére ; ha e számítások nem válnak be , a gazdasági életben zavarok keletkeznek , s ha ezen zavarokat általánosan érzik , válságnak mondják a bajt . A gazdasági élet különböző tevékenységeinek egymással helyes arányban kell lenniük , nevezetesen a termelésnek a fogyasztás mértékéhez és irányához kell alkalmazkodnia , a forgalomnak pedig a termelés és fogyasztás szolgálatában kell állnia . Ha a gazdasági tevékenységek valamelyike nagyobb arányú működést fejt ki , mint amekkorára a többi ágnak szüksége van , vagy megfordítva nem képes a többiek szükségleteinek megfelelni , akkor ez az aránytalanság valamelyik gazdasági körben vagyoni veszteségeket okoz , s ez a válság . Okaik szerint megkülönböztetik : a termelési , a hitel- , a pénz- , a forgalmi és az üzérkedési válságokat . Elterjedésüket tekintve vannak helyi , országos és világválságok . A termelési válságok vagy mezőgazdasági , vagy ipari eredetűek , s okaikat a túltermelésben keresik . A hitelválságok a bizalom megrendüléséből származnak , amikor ti. a hitelszükséglet nem talál kielégítést s így az adósok nem tudván kötelezettségeiknek megfelelni , sorra csődbe kerülnek ; miután árukészleteikre s vagyonukra nem kínálkozik vevő : általános áresés következik belőle . A forgalmi válság lehet kereskedelmi , vagy közlekedési természetű ; a kereskedelmi válság úgy keletkezik , hogy a kereskedők a fogyasztók vásárlási képességeit túlbecsülve , olyan nagy készleteket halmoztak fel raktáraikban , hogy azokat még elviselhető veszteséggel sem képesek akkorra eladni , mikorra tartozásaik esedékessé válnak ; így aztán a kereskedelmi válság maga után vonja a hitelválságot is . A közlekedési válság a közlekedési eszközök felesleges szaporítása által keletkezik , de előállhat még úgy is , hogy a közlekedés irányának megváltozása folytán , vagy pedig technikai tökéletesítések miatt a régi közlekedési eszközök és vállalatok tétlenül kénytelenek vesztegelni . A pénzválság a pénz anyagának értékhullámzásából , vagy az érmek megrontásából , vagy a pénz szerfölötti bőségéből és hiányából állhat elő . Az üzérkedési válság végül a hitelközvetítők túlságos vérmes spekulációja által keletkezik , s legtöbbnyire börzei értékek és alapítási vállalkozások körül fejlődik ki , ezért néha tőzsdeválságnak is nevezik . A válság kérdését különösen a század eleje óta vizsgálja szorgosan a tudomány , s ma már úgy előjeleit , valamint lefolyását , következményeit és orvosszereit eléggé pontosan ismerik , csakhogy a gyakorlati életben még sem lehet mindig ez orvosszereket alkalmazni . A válságok közeledését jelzik a nagy és merész üzérkedés , a gazdagodási vágy általános jelentkezése , a fényűzésnek és a játékszenvedélynek terjedése , az élelmiszerek , fényűzési cikkek és telkek árának , a munkabéreknek és a kamatlábaknak emelkedése , a tőzsdei árfolyamok esése . Maga a válság rövid lefolyású baj , s csak addig tart , amíg a felborult gazdasági egyensúly helyreállhat ; néha egy-egy váratlan politikai vagy gazdasági hír hatása alatt keletkezik egy-egy tőzsdei válság , amely pár óra alatt véget ér , az ilyen válságot pániknak , ijedelemnek nevezik . A válság orvosszerei között vannak olyanok , amelyekkel meg lehet azokat akadályozni , s olyanok , amelyekkel azok lefolyását lehet gyorsítani és káros hatásukat csökkenteni . A preventív intézkedések közé tartoznak a helyes gazdasági és társadalmi politika , a kamaráknak és konzulátusoknak pontos felvilágosító szolgálatai , szóval gazdasági élet szervezése . A válság lefolyását enyhítik az okok elhárításával , így a hitelválság esetén nyújtott bő és olcsó hitel , termelési válság esetén nagy fogyasztó piacok feltárása , szállítási kedvezmények nyújtása stb. majdnem egészen elhárítják a válság káros hatásait . A válság tulajdonképpen úgy tekintendő , mint a rendetlen gazdasági állapot javulása , amely nagy és óriási veszteségekkel jár ugyan , de végeredménye mégis az , hogy a piac lázas helyzetét a normális egészségi állapotba vezeti vissza . Óvatosabb és kevesebb nyereséggel megelégedő népeknél a válságok ritkábbak és enyhébb lefolyásúak , mint az olyan népeknél , amelyek nagyobb nyeremények reményében kockázatosabb vállalatokba bocsátkoznak . Konjunktúra ciklusok Azas években ismerte fel a társadalomtudomány azt az igazságot , hogy az emberek , a társada-lom élete periodikusan , örökösen újrakezdődő mozgások szerint hullámzik és ingadozik . Az eddigi tapasztalatok szerint többféle egyensúlyi pont is van , ami körül a gazdaság ingadozik . A ciklikus mozgást ugyanis az váltja ki , hogy a gazdasági tényezők alkalmazkodási képessége más és más , eltérő a reakciósebességük . Ha beindul egy folyamat , akkor ez a különböző tényezők egymásra hatásának eredőjeként egy önmagát erősítő mechanizmussá válik . A fordulópontot pedig az idézi elő , hogy minél távolabb kerül a gazdaság az egyensúlyi helyzethez képest , annál erősebb ellenerők is működni kezdenek , hatásuk egyre inkább érezhetővé válik és arra kényszerítik a gazdaságot , hogy újra egyensúlyi helyzetbe kerüljön , illetve azon túllendüljön . Lényeges szempont , hogy a ciklus milyen időközönként ismétlődik . A ciklusokat ezért időtartamuk szerint osztályozhatjuk , amely nem más , mint egy ciklus visszatérő időköze , vagyis az idő , amely alatt a ciklus lefut . Ezt az időt periódusnak hívjuk . A különböző periódus létrejötte a gazdasági életben azt jelenti , hogy különböző egyensúlyi pontok vannak , aminek oka az , hogy az áruk és javak nagyon különböző időtartamon keresztül teljesítik a maguk gazdasági funkcióit , így létrehozásuk is igen eltérő időt és eszközöket igényel . Kondratyjev és Kuznets rövidebb és hosszabb távú egyensúly-típusokat különböztettek meg . Kondratyjev vizsgálati módszerének az a lényege , hogy az árakat egyszerű statisztikai indexszel ábrázolja , egyes pénzügyi [ kamatráta , bérek ] , a vegyes jellegű [ külkereskedelmi forgalom ] , illetve tisztán naturális sorok esetében a trendtől való eltérés számítási módszerét alkalmazza . Az utóbbiaknál [ külkereskedelem és termelés , valamint fogyasztás ] mindig egy főre jutó adatokat használt , és a legkisebb négyzetek módszerével számított trendtől való eltéréseket vizsgálja úgy , hogyéves mozgóátlagolással megpróbálja kiszűrni a rövidebb ciklusú mozgásokat . Kondratyjev francia , angol , német , amerikai ( USA-beli ) és a világgazdaságra vonatkozó sorok felhasználásával empirikus adatbázison - az ismertetett módszerrel - bizonyítja a hosszú hullámokra vonatkozó elméletét . Anaturális mutató közül csakesetében nem tudta kimutatni a hosszú hullámzásokat . Ez utóbbiakat is ismerteti , ami tudományos objektivitására jellemző . A későbbi vitákban viszont kritikusai és támadói éppen ebből anaturális mutatóból indultak ki , és bírálták a hosszú hullámok elméletét . Az első szinten Kondratyjev a piaci kínálatot tekinti változatlannak . Egyes áruk és javak ugyanis átalakítás nélkül rövid ideig funkcionálnak . Ide sorolható nagyon sok fogyasztási cikk , számos nyersanyagféleség és termelési eszköz . Ezen javak állományának cseréje és bővítése folyamatosan és rövid4 év ) időszak alatt megtörténhet . A második , már hosszabb periódusban az állótőke gépi állományát tekinti Kondratyjev változatlannak . Ide tartozik a termelési eszközök ( gépek , berendezések ) nagy része . Utal Kondratyjev arra , hogy Marx megállapította , hogy a tíz évenként visszatérő válságok vagy középciklusok anyagi alapja a tíz év élettartamú termelő-berendezések anyagi elhasználódása , cseréje és bővítése , mivel az lökésszerűen történik . A szintén orosz származású , Nobel-díjas Kuznets megállapította , hogy a lakó- és termelő üzemi célokat szolgáló épületek előállítási ideje , cseréje , illetve élettartama lengéseket okoz , amit nem tekintett ciklusnak . Ez az időtartam véleménye szerint23 évre tehető . Így harmadikként egy középtávú egyensúlyi-típus alakul ki . A negyedik egyensúlyi-típus a hosszú ciklus anyagi bázisát Kondratyjev szerint az alapvető , évtizedekig funkcionáló tőkejavak állományának értékcsökkenése , pótlása és növekedése teremti meg . Ide olyan tőkejavak sorolhatók , mint a hatalmas építmények , a jelentős vasútvonalak , a csatornaépítés , a talajjavító berendezések , a kvalifikált munkaerő képzése stb . Heller Farkas legalaposabban „ A közgazdasági elmélet története” c. munkája VI. fejezetében foglalta össze a konjunktúrakutatás történetét . Könyvének fő fejezeteiben az érték , az ár , a jövedelemeloszlás , a pénz , a külkereskedelem , és a gazdasági élet hullámzásait tárgyalta . Megállapította : „ A klasszikus elmélet számára e válságok keletkezése , főképpen pedig időnkint való ismétlődésük , nehezen megoldható kérdést jelentett. ”A klasszikus tan ellenzői viszont felkarolták a gazdasági válságok kérdését , mivel azt akarták bizonyítani , hogy minden baj forrása a magántulajdon és a kapitalista rendszer . Heller ismerteti a klasszikus elmélet képviselőinek , J. B . Say és James Mill álláspontját , a Say dogmát , vagyis azt , hogy kizárt a túltermelés lehetősége illetve Ricardo elméletét . Megállapítja , hogy a válságok ismétlődése nem igazolta a klasszikus elmélet tételeit és ismerteti a konjunktúraelmélet további fejlődését , így Malthus általános túltermelési elméletét , Sismondi fogyasztáshiány elméletét . Viszonylag részletesen vizsgálja Walras álláspontját , aki már a pénzügyi folyamatokat is vizsgálja . Kiemeli Clément Juglar munkásságát , akiben a válságprobléma helyébe a gazdasági élet hullámzását állította és aki a beruházásokra visszavezethető ciklusok felfedezője volt . Megállapította , hogy két irányzat alakult ki , az egyik a gazdasági élettől független , külső , míg a másik belső okokkal magyarázza a gazdasági ciklusokat . Különböző elméletek születtek , Jevons a napfolttevékenységgel , Hayek a pénzmozgással , Slutsky a véletlen okokkal magyarázta a konjunktúraciklusok alakulását . Heller tárgyalja a hosszú- és a rövidebb ciklusok kérdéskörét is , kitér Kondratieff , Schumpeter , Kuznets , Kitchin munkásságának ismertetésére . Megállapítja , hogy „ a hosszú hullámok elmélete ma még csak a kezdeténél van s még az is kérdéses lehet , hogy milyen időre visszamenőleg állapíthatók meg ilyen hullámok.” ( Heller Farkas. i . m . ) Szakmai korrektségére vall , hogy a Marxi elméleteket is összefoglalja és bírálja . Olvashatunk Keynes „ okoskodásairól” is . Heller azokat az elméleteket ( pl . Spiethoff , Mitchell , Haberler ) tartja sikereseknek , amelyek nem egy okkal magyarázzák a konjunktúra alakulását . Heller Farkas Schumpeter hatására az évszázados trendek alakulását nem tartotta jelentősnek . E kérdéskör különösen azas években vált fontossá , bár az Annales iskola tagjainak publikációitól megjelentek . Heller valószínűleg a történészek kutatásait nem kísérte figyelemmel . Ennek lényege a következő . Az évszázados ( szekuláris) trend változásai . F . Braudel és korábban a francia Annales iskola megalapítói ( G. Imbert , F. Simiand , C. L. Labrousse és mások ) tagjai azas évek óta foglalkoznak az évszázados ( szekuláris ) trend változásaival . Véleményük szerint a Kondratyjev-ciklus is duplázódik , sőt feltételezhető , hogy a duplázódás folytatódik , bár ezt nehéz bizonyítani . A világökonómia idejének jellemzésére az árak és részben a bérek idősorait használják . Az árstatisztikák három jellegzetes ingadozást mutatnak : 1. Egy szabálytalan évenkénti ingadozás ( oka az időjárás változása és más helyi tényezők alakulása , 2. 40 éves Kondratyjev ciklus , 3. Szekuláris trend változása ( szekuláris ciklus ] . A Kondratyjev ciklusok az alábbiak szerint alakultak : 1780 - [ 1810 ] - Kondratyjev ciklus 1848 - [ 1873 ] - Kondratyjev ciklus 1896 - [ 1929 ] - Kondratyjev ciklus 1948 - [ 1973 ] - Kondratyjev ciklus A szekuláris trend az alábbiak szerint alakult Európában : 1250 – [ 1350 ] – szekuláris trend 1510 – [ 1650 ] – szekuláris trend 1740 – [ 1817 ] – szekuláris trend 1896 – [ 1973 ] – Látható , hogy a szekuláris trend változás periódusa jelentősen rövidül , ami magyarázható a duplázódási idők rövidülésével . Braudel szerint a világ zárt test , így az interferencia okozza a ciklusok periódusának duplázódását . Az évszázados trend leszálló ágában a középkorban demográfiai apály is volt és gyakoribbak voltak a háborúk . Utóbbinak ellentmond , hogy az1974 közötti felszálló ágban két világháború és számos helyi háború volt , a világ népesség duplázódási ideje viszont tovább rövidült . A felszálló ágakat vizsgálva megállapíthatjuk , hogy először a feudális anarchiából a rendi képviseleti monarchiák jöttek létre1350 ) , majd az abszolút monarchia1650 ) Franciaországban ( XIV . Lajos , a napkirály1715 között uralkodott ) a következő felszálló ág1817 ) eredménye a nemzeti államok ( az alkotmányos monarchiák ) kialakulása , a francia polgári forradalom győzelme , amit restaurációs szakasz követett . Az évszázados trendek felszálló ágait új szellemi mozgalmak is jellemzik , így a XVI. század első felében a reformáció ( Luther Kálvin a felvilágosodás a XVIII.. század végén és a XIX. század közepétől kezdve a XX. században a marxizmus . Jegyzetek Források Kondratyev , N. D . A gazdasági fejlődés hosszú hullámai . Történelmi Szemle. évf. sz . pp. 241–269. Kondratyev , N. D. – Oparin , D. I. A konjunktúra nagy ciklusai . Politikai gazdaságtan füzetek . Szerkesztette : Mihalik István . Fordította és a bevezető tanulmányt írta : Simanovszky Zoltán . Kiadja : az MKKE Politikai Gazdaságtan Oktatók Továbbképzési és Információs Központja . Budapest . Az eredeti mű : Кондратьев Опарин Д . И . [ 1928 ] : Большие циклы конъюнктуры : Доклады и их обсуждения в Институте экономики. – М . Kondratyev , N. D. : A gazdasági konjunktúra nagy ciklusai ElőadásIn : Magyar Filozófiai Szemle,5–6. szám,617. o . Kövér György bevezetőjével . Magyarországonésközött a Heller Farkas iskola tagjai ismerték és ismertették Kondratyjev hosszú hullámokkal kapcsolatos kutatási eredményeit . Néhány fontosabb könyv , amit publikáltak e témakörben : Andreich Jenő : A konjunktúrakutatás módszerei , MTA . Budapest , Kádas Kálmán : Áralakulás irányítása és a piaci egyensúly , Közgazdasági könyvtár. XXV. kötet . Budapest , Theiss Ede : Konjunktúrakutatás , A Mérnöki Továbbképző Intézet kiadványai , kötet . füzet . Budapest , Heller Farkas : A közgazdasági elmélet története , Gergely R. Budapest . Heller Farkast Gazdaságtörténet Pénzügyi válságok