Horacio Casarín
Horacio Casarín, teljes nevén Horacio Casarín Garcilaso (Mexikóváros, 1918. május 25. – 2005. április 10., Mexikóváros) mexikói labdarúgó, csatár.

A mexikói bajnokság történetének ötödik legeredményesebb góllövője 238 találattal. Csak a mexikói játékosokat vizsgálva harmadik ebben az összevetésben.

Pályafutása

A kezdetek 

Casarín Mexikóváros Colonia Roma nevű negyedében született, középosztálybeli szülők gyermekeként 1918. május 25-én. A család 1924-ben az Egyesült Államokba költözött, előbb Kansasben, majd Brownsville-ben éltek. Casarínék 1929-ben tértek haza Mexikóba, majd a fiatal Horacio két évvel később bekerült a Necaxa utánpótláscsapatába. A felnőttcsapatban 1936. február 9-én debütált, az España ellen, ahol rögtön gólt is szerzett. Tagja volt a legendás „Once Hermanos”-generációnak, amellyel a Necaxa négy bajnoki címet és két kupagyőzelmet ünnepelhetett.

A válogatottban 1937. szeptember 12-én játszotta első meccsét, Récord Gutiérrez irányítása az ősi rivális amerikaiak ellen. Itt is jól sikerült a bemutatkozása, ugyanis rögtön első alkalommal kétszer is betalált az USA-nak, a 13. és a 74. percben. Hét nappal később Mexikói ismét az amerikai válogatottal játszott, Casarín pedig ismét kétszer talált be. A mexikóiak az első meccsen 7–2-re, a másodikon 7–3-ra nyertek.

Legnagyobb sikere a válogatottal az 1938-as közép-amerikai játékokon elért győzelem. Itt négy meccsen hat gólt lőtt: egyet Kolumbiának, kettőt Salvadornak, egyet Panamának, majd újabb kettőt Costa Ricá-nak.

A Parque Asturias felgyújtása 

A CF Asturias 1936-ban új pályára költözött, amihez új lelátót is építettek. Ez fából készült, és huszonkétezer ember fért el rajta kényelmesen, azonban a nagyobb érdeklődésre számot tartó bajnokikon akár harmincezren is összezsúfolódtak. Az 1938-39-es szezonban az Asturias és a Necaxa küzdött a bajnoki címért. A meccs napján zsúfolásig megtelt stadion és pattanásig feszült hangulat fogadta a két csapatot.

A találkozó első gólját Casarín szerezte, azonban az egész meccs folyamán durvábbnál durvább szabálytalanságot követtek el ellene többen is. Az első, Carlos Laviada által elkövetett faultot még megúszta, azonban a másodiknál Negro León olyan súlyos sérülést okozott neki, hogy nem tudta folytatni a játékot.

A meccs végül 2-2-es döntetlennel zárult, amellyel a Necaxa kiszállt a bajnoki címért folytatott harcból. A játékvezető Fernando Marcost pedig meggyanúsították, hogy elcsalta a meccset, egészen pontosan azt írták a számlájára, hogy jogtalan tizenegyest adott az Asturiasnak. Casarín esetében a diagnózis bokatörés volt, ami miatt hosszú időre, közel másfél évre harcképtelenné vált.

A feldühödött Necaxa-drukkerek pillanatok alatt lángba borították a stadiont, és hiába értek ki gyorsan a tűzoltók, már nem tudták megmenteni a létesítményt. Látván, hogy a lelátó menthetetlen, csak azt tudták megakadályozni, hogy a tűz átterjedjen a környező épületekre is.

Elszerződés az Atlantéhez 

1942-re Casarín csapat nélkül maradt. A hírt meghallva két csapat is rögtön le szerette volna szerződtetni, végül a Club América és az Atlante közül utóbbit választotta. Első meccsét új csapata színeiben éppen az ellen az América ellen játszotta, amely nem sokkal azelőtt még szintén le szerette volna szerződtetni. A meccs 5-3-as Atlante-győzelemmel zárult, Casarín a győzelemből két góllal vette ki a részét.

Az 1943-44-es szezon utolsó bajnokiján, a Veracruz ellen betalált, majd ugyanezt megismételte a következő szezon első nyolc fordulójában is. Ezzel két rekordot is felállított: övé lett a legjobb szezonkezdés, valamint a legtöbb egymás utáni meccsen (9) szerzett gól. Utóbbit többen beállították az évtizedek során, megdöntenie azonban csak a kameruni François Omam-Biyiknek sikerült. Ebben az évben huszonnégy bajnokin huszonkilenc alkalommal talált be, vagyis 1,2-es meccsenkénti gólátlagot produkált. Azonban még ezzel is csak harmadik lett a góllövőlistán, ugyanis Roberto Aballay negyven, Isidro Lángara pedig harmincnyolc gólt lőtt.

A következő évben, vagyis az 1945-46-os szezonban csapatszinten és egyénileg is születtek rekordok. Az Atlante csatársora, Martí Ventolrà, José Rafael Meza és Angelillo Nicolau 121 gólt szerzett a bajnokságban, aminél többre eddig egy csapat sem volt képes. Ebből Casarín huszonhatot vállalt magára, amiből kiemelkedik a Puebla ellen szerzett három gólja, a nyolc perc alatt lőtt mesterhármas ugyancsak rekord. Másik kiváló meccsét a Tampico ellen játszotta, ahol személyes csúcsot jelentő öt alkalommal vette be az ellenfél kapuját a 10-3-as győzelemmel végződő összecsapáson. A számos rekord ellenére az Atlante végül csak második helyen zárt a Veracruz mögött.

Az 1946-47-es szezon során végül sikerült végrehajtania azt, amit a Necaxával kétszer is: bajnoki címet szerzett. Százhét gólja a klub történetének második legeredményesebb góllövőjévé teszi. Nála többször csak a brazil Evanivaldo Castro volt eredményes, aki az egész bajnokság legsikeresebb csatára is egyben.

Az utolsó évek 

1948-ban Casarín elhagyta az Atlantét, és rövid időre Spanyolországba szerződött. Tagja volt a Real Oviedo és a Barcelona keretének is, hivatalos összecsapáson viszont csak a katalán klubbal lépett pályára. A nem túl jól sikerült légiósévek után 1949-ben hazatért Mexikóba.

Hazai szinten rendkívül sikeres karrierje ellenére mindössze egyetlen világbajnokságon, az 1950-es brazíliai tornán képviselhette Mexikót. A vb nem sikerült túl jól Mexikó számára, ugyanis rögtön az első körben kiestek. Casarín egy gólt szerzett, a Svájc elleni, 2-1-es vereséggel végződő találkozón. A világbajnokság után visszatért egykori klubjához, a Necaxához, és 1951-ben karrierje első és egyben utolsó gólkirályi címét szerezte tizenhét góllal.

Ebben az időben több csapatnál is mint játékos-edző dolgozott, például magánál a válogatottnál is, de irányította ilyen formában a Zacatepecet is. 1957-ben, a Monterrey játékosaként vonult vissza, utolsó, 238. gólját a CD Irapuato ellen lőtte.

Edzőként 

Húsz évvel visszavonulása után rövid ideig edzősködni kezdett. Eleinte a mexikói U20-as válogatott segédedzője volt Alfonso Portugal mellett, majd 1978-ban már vezetőedzői megbízatást is kapott, ekkor a Zacatepec edzője lett, amelynél már korábban tevékenykedett játékos-edzőként. 1979-ben a Tecost irányította tíz bajnokin keresztül, majd 1981-től három éven keresztül a CF Atlante kispadján ült.

2005. április 10-én, Alzheimer-kórban halt meg.

Sikerei 
1-szeres Közép-amerikai és Karibi játékok győztes:
Mexikó: 1938

Jegyzetek

További információk 

Casarín adatlapja 
Footballdatabase.eu
Mediotiempo.com

1918-ban született személyek
2005-ben elhunyt személyek
Mexikói labdarúgók
Mexikói labdarúgóedzők
Labdarúgócsatárok
A Necaxa labdarúgói
Az Atlante labdarúgói
A Barcelona labdarúgói
A Veracruz labdarúgói
A Zacatepec labdarúgói
A Club América labdarúgói
A Monterrey labdarúgói
Az 1950-es világbajnokság labdarúgói
Horacio Casarín , teljes nevén Horacio Casarín Garcilaso ( Mexikóváros , május – április , Mexikóváros ) mexikói labdarúgó , csatár . A mexikói bajnokság történetének ötödik legeredményesebb góllövőjetalálattal . Csak a mexikói játékosokat vizsgálva harmadik ebben az összevetésben . Pályafutása A kezdetek Casarín Mexikóváros Colonia Roma nevű negyedében született , középosztálybeli szülők gyermekeként májusén . A családben az Egyesült Államokba költözött , előbb Kansasben , majd Brownsville-ben éltek . Casarínékben tértek haza Mexikóba , majd a fiatal Horacio két évvel később bekerült a Necaxa utánpótláscsapatába . A felnőttcsapatban februárén debütált , az España ellen , ahol rögtön gólt is szerzett . Tagja volt a legendás „ Once Hermanos”-generációnak , amellyel a Necaxa négy bajnoki címet és két kupagyőzelmet ünnepelhetett . A válogatottban szeptemberén játszotta első meccsét , Récord Gutiérrez irányítása az ősi rivális amerikaiak ellen . Itt is jól sikerült a bemutatkozása , ugyanis rögtön első alkalommal kétszer is betalált az USA-nak , a és a percben . Hét nappal később Mexikói ismét az amerikai válogatottal játszott , Casarín pedig ismét kétszer talált be . A mexikóiak az első meccsen2-re , a másodikon3-ra nyertek . Legnagyobb sikere a válogatottal azas közép-amerikai játékokon elért győzelem . Itt négy meccsen hat gólt lőtt : egyet Kolumbiának , kettőt Salvadornak , egyet Panamának , majd újabb kettőt Costa Ricá-nak . A Parque Asturias felgyújtása A CF Asturiasban új pályára költözött , amihez új lelátót is építettek . Ez fából készült , és huszonkétezer ember fért el rajta kényelmesen , azonban a nagyobb érdeklődésre számot tartó bajnokikon akár harmincezren is összezsúfolódtak . Azes szezonban az Asturias és a Necaxa küzdött a bajnoki címért . A meccs napján zsúfolásig megtelt stadion és pattanásig feszült hangulat fogadta a két csapatot . A találkozó első gólját Casarín szerezte , azonban az egész meccs folyamán durvábbnál durvább szabálytalanságot követtek el ellene többen is . Az első , Carlos Laviada által elkövetett faultot még megúszta , azonban a másodiknál Negro León olyan súlyos sérülést okozott neki , hogy nem tudta folytatni a játékot . A meccs végüles döntetlennel zárult , amellyel a Necaxa kiszállt a bajnoki címért folytatott harcból . A játékvezető Fernando Marcost pedig meggyanúsították , hogy elcsalta a meccset , egészen pontosan azt írták a számlájára , hogy jogtalan tizenegyest adott az Asturiasnak . Casarín esetében a diagnózis bokatörés volt , ami miatt hosszú időre , közel másfél évre harcképtelenné vált . A feldühödött Necaxa-drukkerek pillanatok alatt lángba borították a stadiont , és hiába értek ki gyorsan a tűzoltók , már nem tudták megmenteni a létesítményt . Látván , hogy a lelátó menthetetlen , csak azt tudták megakadályozni , hogy a tűz átterjedjen a környező épületekre is . Elszerződés az Atlantéhez 1942-re Casarín csapat nélkül maradt . A hírt meghallva két csapat is rögtön le szerette volna szerződtetni , végül a Club América és az Atlante közül utóbbit választotta . Első meccsét új csapata színeiben éppen az ellen az América ellen játszotta , amely nem sokkal azelőtt még szintén le szerette volna szerződtetni . A meccsas Atlante-győzelemmel zárult , Casarín a győzelemből két góllal vette ki a részét . Azes szezon utolsó bajnokiján , a Veracruz ellen betalált , majd ugyanezt megismételte a következő szezon első nyolc fordulójában is . Ezzel két rekordot is felállított : övé lett a legjobb szezonkezdés , valamint a legtöbb egymás utáni meccsenszerzett gól . Utóbbit többen beállították az évtizedek során , megdöntenie azonban csak a kameruni François Omam-Biyiknek sikerült . Ebben az évben huszonnégy bajnokin huszonkilenc alkalommal talált be , vagyis2-es meccsenkénti gólátlagot produkált . Azonban még ezzel is csak harmadik lett a góllövőlistán , ugyanis Roberto Aballay negyven , Isidro Lángara pedig harmincnyolc gólt lőtt . A következő évben , vagyis azos szezonban csapatszinten és egyénileg is születtek rekordok . Az Atlante csatársora , Martí Ventolrà , José Rafael Meza és Angelillo Nicolaugólt szerzett a bajnokságban , aminél többre eddig egy csapat sem volt képes . Ebből Casarín huszonhatot vállalt magára , amiből kiemelkedik a Puebla ellen szerzett három gólja , a nyolc perc alatt lőtt mesterhármas ugyancsak rekord . Másik kiváló meccsét a Tampico ellen játszotta , ahol személyes csúcsot jelentő öt alkalommal vette be az ellenfél kapuját aas győzelemmel végződő összecsapáson . A számos rekord ellenére az Atlante végül csak második helyen zárt a Veracruz mögött . Azes szezon során végül sikerült végrehajtania azt , amit a Necaxával kétszer is : bajnoki címet szerzett . Százhét gólja a klub történetének második legeredményesebb góllövőjévé teszi . Nála többször csak a brazil Evanivaldo Castro volt eredményes , aki az egész bajnokság legsikeresebb csatára is egyben . Az utolsó évek 1948-ban Casarín elhagyta az Atlantét , és rövid időre Spanyolországba szerződött . Tagja volt a Real Oviedo és a Barcelona keretének is , hivatalos összecsapáson viszont csak a katalán klubbal lépett pályára . A nem túl jól sikerült légiósévek utánben hazatért Mexikóba . Hazai szinten rendkívül sikeres karrierje ellenére mindössze egyetlen világbajnokságon , azes brazíliai tornán képviselhette Mexikót . A vb nem sikerült túl jól Mexikó számára , ugyanis rögtön az első körben kiestek . Casarín egy gólt szerzett , a Svájc elleni, es vereséggel végződő találkozón . A világbajnokság után visszatért egykori klubjához , a Necaxához , ésben karrierje első és egyben utolsó gólkirályi címét szerezte tizenhét góllal . Ebben az időben több csapatnál is mint játékos-edző dolgozott , például magánál a válogatottnál is , de irányította ilyen formában a Zacatepecet is.ben , a Monterrey játékosaként vonult vissza , utolsó , gólját a CD Irapuato ellen lőtte . Edzőként Húsz évvel visszavonulása után rövid ideig edzősködni kezdett . Eleinte a mexikói U20-as válogatott segédedzője volt Alfonso Portugal mellett , majdban már vezetőedzői megbízatást is kapott , ekkor a Zacatepec edzője lett , amelynél már korábban tevékenykedett játékos-edzőként. ben a Tecost irányította tíz bajnokin keresztül , majdtől három éven keresztül a CF Atlante kispadján ült . 2005. áprilisén , Alzheimer-kórban halt meg . Sikerei 1-szeres Közép-amerikai és Karibi játékok győztes : Mexikó : Jegyzetek További információk Casarín adatlapja Footballdatabase.eu Mediotiempo.com 1918-ban született személyek 2005-ben elhunyt személyek Mexikói labdarúgók Mexikói labdarúgóedzők Labdarúgócsatárok A Necaxa labdarúgói Az Atlante labdarúgói A Barcelona labdarúgói A Veracruz labdarúgói A Zacatepec labdarúgói A Club América labdarúgói A Monterrey labdarúgói Azes világbajnokság labdarúgói