John C. Breckinridge
John Cabell Breckinridge (Lexington, Kentucky, 1821. január 16. – Lexington, 1875. május 17.) amerikai jogász, politikus és katonatiszt volt. Kentuckyt képviselte a Kongresszusban és a szenátusban is és 1857-től 1861-ig ő lett az Amerikai Egyesült Államok valaha megválasztott legfiatalabb alelnöke. A polgárháborǘ kitörésekor a szenátus tagja volt, de a Konföderációs hadsereghez való csatlakozása után megfosztották hivatalától. 1865 januárjában kinevezték a Konföderáció hadügyminiszterévé.

Gazdag kentuckybeli családban született Lexington környékén. A Mexikói–amerikai háborúban teljesített fegyvertelen szolgálata után 1849-ben a Demokrata párt képviselőjeként beválasztották Kentucky állam törvényhozásába, ahol az államok önrendelkezési jogának követelőjeként lépett föl a rabszolgaság védelmezése érdekében. 1850-ben az Egyesült Államok törvényhozójává választották. Stephen A. Douglas szövetségeseként támogatta a Kansas–Nebraska Actet. Miután az 1854-es kongresszusi választókörzet-átszabás valószínűtlenné tette az újraválasztását, lemondott az újrajelöltetésről. 1856-ban a Demokrata nemzeti konvención James Buchanan alelnökének jelölték, hogy a déli szavazatokat begyűjtse az északi elnökjelölt számára. A demokrata párt megnyerte az 1856-os választást, de Breckinridge-nek nem sok szerep jutott azon túl, hogy a Szenátus házelnöke volt mert ebbéli pozíciójában nem vehetett részt a vitákban. 1859-ben elnyerte John J. Crittenden szenátor 1861-ben megüresedő székét. Alelnökként Breckinridge támogatta Buchanant a Kansas számára rabszolgatartást engedélyező Lecompton alkotmány törvénybe iktatásában, melynek elbukása végül a Demokrata párt meghasonlását okozta.

A déli demokraták elhagyták az 1860-as baltimore-i jelöltállító konvenciót és a párt északi és déli frakcióra szakadt. Az északi Douglast, a déli Breckinridge-et jelölte elnöknek a választásra. Az Alkotmányos Uniópárt John Bell jelölésével akarta megmenteni a nemzetet az országrészek szétesésétől. A három jelölt között szétforgácsolódó szavazatok a Republikánus párt jelölte Abraham Lincoln földindulásszerű győzelmét hozták. Breckinridge bár a legtöbb déli állam elektori szavazatát elnyerte, messze a győztes mögött teljesített, de a szenátori székéből az ország egységének megőrzését sürgette és kompromisszumok kötését szorgalmazta. A bomlást azonban már nem tudta megállítani. Miután Kentucky semlegessége összeomlott Breckinridge a frontvonal déli oldalára utazott és jelentkezett a hadseregbe. A Konföderációs hadsereg dandártábornokaként az Amerikai Egyesült Államok Szenátusából leváltották és árulónak bélyegezték.

A Shiloh-i csata után vezérőrnaggyá léptették elő és 1862 októberében a Mississippi hadsereg kötelékébe került, Braxton Bragg parancsnoksága alá. Bragg azzal vádolta, hogy iszákosságával hozzájárult a Stone River-i csata 1862. december végi és a Missionary Ridge-i ütközet 1863. november végi elvesztéséhez. Breckinridge csatlakozott a parancsnokot kritizáló magas rangú tisztek csoportjához és a konfliktus eredményeképpen átvezényelték a Kelet-Tennessee-i és Nyugat-Virginiai Hivatalhoz. 1864. május 15-én Franz Sigel hadseregét a Második New Market-i ütközetben legyőzve legfényesebb katonai sikerét aratva visszaűzte a Shenandoah-völgyre támadó uniós erőket. Ezt követően részt vett Jubal Anderson Early altábornagy 1864-es shenandoah-völgyi hadjáratában. 1865 februárjában Jefferson Davis elnök kinevezte hadügyminiszternek. Ráébredve, hogy a háború elveszett, Breckinridge hiábavalóan sürgette Davist, hogy tegye le a fegyvert. A Harmadik Petersburgi csata elvesztését és Richmond elestét követően sikeresen megmentette a Konföderáció iratanyagát a pusztulástól.
Külföldre menekült és három évig száműzetésben élt, míg Andrew Johnson elnök 1868-ban kiterjesztette az elnöki kegyelmet minden korábbi konföderációsra. Ekkor hazatért Kentuckyba, de közéleti szerepet ambíciói kiégésével nem volt hajlandó vállalni semelyik oldal sürgetésére sem, hanem jogászi pályáját folytatta. A háborús sebesülések aláásták egészségét és 1875-ben máj- és tüdőbetegsége következtében meghalt. Breckinridge hatékony katonai vezetőnek bizonyult. A háborút követő rabszolga-felszabadítás miatt utólag posztkonföderációs szimpátiára váltó Kentuckyban megbecsülésnek örvendett, de az északi államokban többnyire árulónak tartották.

Élete

Források

Jegyzetek

További információk

Kapcsolódó szócikkek
 Az Amerikai Egyesült Államok korábbi szenátorainak listája

Az amerikai Demokrata Párt szenátorai
Kentucky állam szenátorai
1821-ben született személyek
1875-ben elhunyt személyek
Bottal létrehozott amerikai szenátor cikkek
Konföderációs tábornokok az amerikai polgárháborúban
Amerikai jogászok
John Cabell Breckinridge ( Lexington , Kentucky , január – Lexington , május ) amerikai jogász , politikus és katonatiszt volt . Kentuckyt képviselte a Kongresszusban és a szenátusban is éstőlig ő lett az Amerikai Egyesült Államok valaha megválasztott legfiatalabb alelnöke . A polgárháborǘ kitörésekor a szenátus tagja volt , de a Konföderációs hadsereghez való csatlakozása után megfosztották hivatalától.januárjában kinevezték a Konföderáció hadügyminiszterévé . Gazdag kentuckybeli családban született Lexington környékén . A Mexikói–amerikai háborúban teljesített fegyvertelen szolgálata utánben a Demokrata párt képviselőjeként beválasztották Kentucky állam törvényhozásába , ahol az államok önrendelkezési jogának követelőjeként lépett föl a rabszolgaság védelmezése érdekében.ben az Egyesült Államok törvényhozójává választották . Stephen A . Douglas szövetségeseként támogatta a Kansas–Nebraska Actet . Miután azes kongresszusi választókörzet-átszabás valószínűtlenné tette az újraválasztását , lemondott az újrajelöltetésről.ban a Demokrata nemzeti konvención James Buchanan alelnökének jelölték , hogy a déli szavazatokat begyűjtse az északi elnökjelölt számára . A demokrata párt megnyerte azos választást , de Breckinridge-nek nem sok szerep jutott azon túl , hogy a Szenátus házelnöke volt mert ebbéli pozíciójában nem vehetett részt a vitákban.ben elnyerte John J. Crittenden szenátorben megüresedő székét . Alelnökként Breckinridge támogatta Buchanant a Kansas számára rabszolgatartást engedélyező Lecompton alkotmány törvénybe iktatásában , melynek elbukása végül a Demokrata párt meghasonlását okozta . A déli demokraták elhagyták azas baltimore-i jelöltállító konvenciót és a párt északi és déli frakcióra szakadt . Az északi Douglast , a déli Breckinridge-et jelölte elnöknek a választásra . Az Alkotmányos Uniópárt John Bell jelölésével akarta megmenteni a nemzetet az országrészek szétesésétől . A három jelölt között szétforgácsolódó szavazatok a Republikánus párt jelölte Abraham Lincoln földindulásszerű győzelmét hozták . Breckinridge bár a legtöbb déli állam elektori szavazatát elnyerte , messze a győztes mögött teljesített , de a szenátori székéből az ország egységének megőrzését sürgette és kompromisszumok kötését szorgalmazta . A bomlást azonban már nem tudta megállítani . Miután Kentucky semlegessége összeomlott Breckinridge a frontvonal déli oldalára utazott és jelentkezett a hadseregbe . A Konföderációs hadsereg dandártábornokaként az Amerikai Egyesült Államok Szenátusából leváltották és árulónak bélyegezték . A Shiloh-i csata után vezérőrnaggyá léptették elő ésoktóberében a Mississippi hadsereg kötelékébe került , Braxton Bragg parancsnoksága alá . Bragg azzal vádolta , hogy iszákosságával hozzájárult a Stone River-i csata december végi és a Missionary Ridge-i ütközet november végi elvesztéséhez . Breckinridge csatlakozott a parancsnokot kritizáló magas rangú tisztek csoportjához és a konfliktus eredményeképpen átvezényelték a Kelet-Tennessee-i és Nyugat-Virginiai Hivatalhoz. májusén Franz Sigel hadseregét a Második New Market-i ütközetben legyőzve legfényesebb katonai sikerét aratva visszaűzte a Shenandoah-völgyre támadó uniós erőket . Ezt követően részt vett Jubal Anderson Early altábornagyes shenandoah-völgyi hadjáratában. februárjában Jefferson Davis elnök kinevezte hadügyminiszternek . Ráébredve , hogy a háború elveszett , Breckinridge hiábavalóan sürgette Davist , hogy tegye le a fegyvert . A Harmadik Petersburgi csata elvesztését és Richmond elestét követően sikeresen megmentette a Konföderáció iratanyagát a pusztulástól . Külföldre menekült és három évig száműzetésben élt , míg Andrew Johnson elnökban kiterjesztette az elnöki kegyelmet minden korábbi konföderációsra . Ekkor hazatért Kentuckyba , de közéleti szerepet ambíciói kiégésével nem volt hajlandó vállalni semelyik oldal sürgetésére sem , hanem jogászi pályáját folytatta . A háborús sebesülések aláásták egészségét ésben máj- és tüdőbetegsége következtében meghalt . Breckinridge hatékony katonai vezetőnek bizonyult . A háborút követő rabszolga-felszabadítás miatt utólag posztkonföderációs szimpátiára váltó Kentuckyban megbecsülésnek örvendett , de az északi államokban többnyire árulónak tartották . Élete Források Jegyzetek További információk Kapcsolódó szócikkek Az Amerikai Egyesült Államok korábbi szenátorainak listája Az amerikai Demokrata Párt szenátorai Kentucky állam szenátorai 1821-ben született személyek 1875-ben elhunyt személyek Bottal létrehozott amerikai szenátor cikkek Konföderációs tábornokok az amerikai polgárháborúban Amerikai jogászok