Ibrányi Mihály
Nemes vajai és ibrányi Ibrányi Mihály (Debrecen, 1895. december 5. – Budapest, 1962. október 19.) magyar katonatiszt az első- és második világháború idején, altábornagy, a magyar huszáregységek felügyelője 1944 – 1945 között. A háború után szovjet fogságba esett, majd egy szovjet hadbíróság – több tábornoktársával együtt – 25 évi kényszermunkára ítélte. 1955-ben hazaszállították Magyarországra, ahol internálták és csak 1956-ban helyezték szabadlábra.

Élete 
Ibrányi Mihály 1910 – 1914 között kadétiskolát végzett Nagyváradon. Az első világháború kitörése után, 1914. augusztus 1-én mozgósították, majd a 29. cs. és kir. gyalogezred kötelékében a keleti frontra került. Itt 1915. március 15-én hadnaggyá léptették elő. 1916 júniusában orosz hadifogságba került, de az 1917-es orosz forradalmak következtében szabadlábra került és hazatért, majd az olasz fronton került ismét frontszolgálatba.

Az osztrák-magyar fegyverletételt követően Miskolcra helyezték, 1920 novemberében főhadnaggyá léptetve elő. 1921 – 1924 között Budapesten teljesített szolgálatot, ezzel párhuzamosan 1923 – 1925 között a Ludovika Akadémián kapott továbbképzést. 1933-ban őrnaggyá léptették elő, majd 1934-től a magyar kémelhárítás vezetését vette át, mely tisztséget 1938 augusztusáig betöltötte. Ekkor a 6. gyaloghadosztály vezérkari főnökévé nevezték ki. 

A második világháború kitörése után a honvédvezérkar kiképzési osztályának főnöke lett, 1942 – 1943 között a debreceni 17. könnyű hadosztály parancsnokának tisztségét látta el, vezérőrnagyi rangban. 1944 tavaszán a nagyváradi 25. gyaloghadosztály parancsnokságát vette át, az ekkor már Kárpátalja térségében húzódó arcvonalon. 1944. augusztus 1-jén az 1. lovashadosztály parancsnoka és a huszárság felügyelője lett. Előbb a lengyel hadszíntéren szolgált, Varsó térségében, de egységét – a német hadvezetés nyomására – rövidesen hazaszállították Magyarországra, mivel Ibrányi megtagadta a fegyveres fellépést a varsói felkelés idején a lengyel partizánok ellen. Szeptember 11-én (szeptember 1-jétől számított ranggal) altábornaggyá léptették elő.  

Ibrányi egyike volt azon tiszteknek, akik be voltak avatva Horthy kormányzó kiugrásról szóló terveibe. A kiugrási kísérlet napján, 1944. október 15-én, a vezetése alatt álló 1. lovashadosztálynak részt kellett volna vennie Budapest biztosításában, de Ibrányi nem hajtotta végre az erre vonatkozó parancsot. Bajtársa, Lengyel Béla úgy minősítette Ibrányi magatartását a kiugrási kísérlet idején, hogy "Ferenc József idején ezért golyót kapott volna". A nyilas hatalomátvételt követően is a huszárság felügyelője maradt, a hadosztály parancsnokságától azonban november 15-ével megvált. 1944. november 26-án a Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült. 

1945 májusában amerikai hadifogságba került, akik átadták a szovjet hatóságoknak. Egy szovjet hadbíróság még ugyanebben az évben 25 év kényszermunkára ítélte. 1955-ben hazaszállították Magyarországra, ahol internálták és csak 1956. október 8-án helyezték szabadlábra. Élete hátralévő részében kazánfűtőként dolgozott. 1962. október 19-én hunyt el Budapesten.

Források 
Kovács Attila: Die ungarischen Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes. Scherzers-Militaer-Verlag, 2006
Papp Ferenc: Az Országos Tiszti Kaszinó működése 1937-38-ban 
Dr. Gál Attila: Tábornokok a népbíróság előtt (A Hadtörténelmi Levéltár évkönyve)
Ungváry Krisztián: A magyar honvédség a II. világháborúban. Osiris Könyvkiadó, Budapest, 2005

Az Osztrák–Magyar Monarchia katonái az első világháborúban
A Magyar Királyság katonái a második világháborúban
1895-ben született személyek
1962-ben elhunyt személyek
A Vaskereszt lovagkeresztjének tulajdonosai
Debreceniek
A Magyar Háborús Emlékérem kitüntetettjei
A Nemzetvédelmi Kereszt kitüntetettjei
Az Erdélyi Emlékérem kitüntetettjei
Hadifoglyok
Nemes vajai és ibrányi Ibrányi Mihály ( Debrecen , december – Budapest , október ) magyar katonatiszt az első- és második világháború idején , altábornagy , a magyar huszáregységek felügyelője–között . A háború után szovjet fogságba esett , majd egy szovjet hadbíróság – több tábornoktársával együtt –évi kényszermunkára ítélte.ben hazaszállították Magyarországra , ahol internálták és csakban helyezték szabadlábra . Élete Ibrányi Mihály–között kadétiskolát végzett Nagyváradon . Az első világháború kitörése után , augusztusén mozgósították , majd a cs. és kir. gyalogezred kötelékében a keleti frontra került . Itt márciusén hadnaggyá léptették elő.júniusában orosz hadifogságba került , de azes orosz forradalmak következtében szabadlábra került és hazatért , majd az olasz fronton került ismét frontszolgálatba . Az osztrák-magyar fegyverletételt követően Miskolcra helyezték, novemberében főhadnaggyá léptetve elő.–között Budapesten teljesített szolgálatot , ezzel párhuzamosan–között a Ludovika Akadémián kapott továbbképzést.ban őrnaggyá léptették elő , majdtől a magyar kémelhárítás vezetését vette át , mely tisztségetaugusztusáig betöltötte . Ekkor a gyaloghadosztály vezérkari főnökévé nevezték ki . A második világháború kitörése után a honvédvezérkar kiképzési osztályának főnöke lett,–között a debreceni könnyű hadosztály parancsnokának tisztségét látta el , vezérőrnagyi rangban.tavasz án a nagyváradi gyaloghadosztály parancsnokságát vette át , az ekkor már Kárpátalja térségében húzódó arcvonalon. augusztusjén az lovashadosztály parancsnoka és a huszárság felügyelője lett . Előbb a lengyel hadszíntéren szolgált , Varsó térségében , de egységét – a német hadvezetés nyomására – rövidesen hazaszállították Magyarországra , mivel Ibrányi megtagadta a fegyveres fellépést a varsói felkelés idején a lengyel partizánok ellen . Szeptemberén ( szeptemberjétől számított ranggal ) altábornaggyá léptették elő . Ibrányi egyike volt azon tiszteknek , akik be voltak avatva Horthy kormányzó kiugrásról szóló terveibe . A kiugrási kísérlet napján , októberén , a vezetése alatt álló lovashadosztálynak részt kellett volna vennie Budapest biztosításában , de Ibrányi nem hajtotta végre az erre vonatkozó parancsot . Bajtársa , Lengyel Béla úgy minősítette Ibrányi magatartását a kiugrási kísérlet idején , hogy " Ferenc József idején ezért golyót kapott volna " . A nyilas hatalomátvételt követően is a huszárság felügyelője maradt , a hadosztály parancsnokságától azonban novemberével megvált. novemberán a Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült . 1945 májusában amerikai hadifogságba került , akik átadták a szovjet hatóságoknak . Egy szovjet hadbíróság még ugyanebben az évbenév kényszermunkára ítélte.ben hazaszállították Magyarországra , ahol internálták és csak októberán helyezték szabadlábra . Élete hátralévő részében kazánfűtőként dolgozott. októberén hunyt el Budapesten . Források Kovács Attila : Die ungarischen Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes . Scherzers-Militaer-Verlag , Papp Ferenc : Az Országos Tiszti Kaszinó működéseban Dr . Gál Attila : Tábornokok a népbíróság előtt ( A Hadtörténelmi Levéltár évkönyve ) Ungváry Krisztián : A magyar honvédség a II. világháborúban . Osiris Könyvkiadó , Budapest , Az Osztrák–Magyar Monarchia katonái az első világháborúban A Magyar Királyság katonái a második világháborúban 1895-ben született személyek 1962-ben elhunyt személyek A Vaskereszt lovagkeresztjének tulajdonosai Debreceniek A Magyar Háborús Emlékérem kitüntetettjei A Nemzetvédelmi Kereszt kitüntetettjei Az Erdélyi Emlékérem kitüntetettjei Hadifoglyok