Lukovo Šugarje
Lukovo Šugarje falu Horvátországban, Lika-Zengg megyében. Közigazgatásilag Karlobaghoz tartozik.

Fekvése 
Karlobagtól légvonalban 14 km-re, közúton 19 km-re délkeletre a Pag-szigettel szemben, a 8-as számú főút mentén a tengerparton az azonos nevű öböl partján fekszik. Az öbölnek a tenger felé egy szűk kijárata van. Vonzáskörzetében kis parti telepek sora található, melyek a Velebit-csatorna kopár és meredek partján helyezkednek el.

Története 
A település nevét Szent Lukács tiszteletére szentelt templomáról kapta és már a középkorban is létezett, de a 17. században elpusztult. Később bunyevácokkal telepítették újra. Lakói állattartással és halászattal foglalkoztak. Szorgalmas nép élt itt. Télen a tenger közelében maradtak, míg nyáron a száraz időszakokban távolabb kerestek forrásokat maguknak és állataiknak. Kis hajóikkal fuvarozták a homokot az útépítésekhez és a fát a Velebit-hegységből, amelyeket borra, sóra és egyebekre cseréltek, amelyekre szükségük volt. Amíg út nem volt gyalog tették meg az utat a hegyeken át Gospićra és vissza. Templomát a 18. században, építették, plébániáját 1809-ben alapították. A templom mellett 1840-ben a vízellátás biztosítására ciszternát építettek. Alapiskolája 1907-ben nyílt meg, miután lakossága ezt már 1875-ben igényelte a zágrábi hatóságoktól.
1857-ben 272, 1910-ben 667 lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Lika-Korbava vármegye Gospići járásához tartozott. Ezt követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A királyság idejében a Pora-öbölben vámház működött, amely megakadályozta az áruk engedély nélküli forgalmát Lika felé. Az itt élők állattartással, halászattal, méhészettel foglalkoztak és közismerten kitűnő tengerészek voltak. 1937-ben makadámút épült, amelyen a tengeri úton érkezett lisztet szállíthatták a helyi pékségbe. A Skočkobila-foknál posta működött, ahonnan a vízi úton érkezett küldeményeket Gospić, Zára és más települések felé továbbították. A II. világháború után nehéz idők jöttek. Tömegek vándoroltak ki Amerikába a jobb élet reményében. 1959-ben megépült az aszfaltozott tengerparti főút, mely elősegítette újabb tengerparti részek betelepítését. A településnek 2011-ben 68 lakosa volt. A lakosság bevételi forrásai egyre inkább a turizmus és a halászat irányába tolódnak el, míg a régebben elterjedtebb állattenyésztés ma már kihalófélben van. A térség legnagyobb gondja még mindig a víz és a vízvezeték hiánya.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Lukács evangélista tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1772-ben épült. Ennek alapjain építették fel 1842-ben a mai templomot.

További információk 
Karlobag község hivatalos oldala 
Karlobag turisztikai irodájának honlapja 
Lucija Tomljenović: Lukovo Šugarje - Vila Velebita 16. szám 2008. december

Jegyzetek

Lika-Zengg megye települései
Lukovo Šugarje falu Horvátországban , Lika-Zengg megyében . Közigazgatásilag Karlobaghoz tartozik . Fekvése Karlobagtól légvonalbankm-re , közútonkm-re délkeletre a Pag-szigettel szemben , aas számú főút mentén a tengerparton az azonos nevű öböl partján fekszik . Az öbölnek a tenger felé egy szűk kijárata van . Vonzáskörzetében kis parti telepek sora található , melyek a Velebit-csatorna kopár és meredek partján helyezkednek el . Története A település nevét Szent Lukács tiszteletére szentelt templomáról kapta és már a középkorban is létezett , de a században elpusztult . Később bunyevácokkal telepítették újra . Lakói állattartással és halászattal foglalkoztak . Szorgalmas nép élt itt . Télen a tenger közelében maradtak , míg nyáron a száraz időszakokban távolabb kerestek forrásokat maguknak és állataiknak . Kis hajóikkal fuvarozták a homokot az útépítésekhez és a fát a Velebit-hegységből , amelyeket borra , sóra és egyebekre cseréltek , amelyekre szükségük volt . Amíg út nem volt gyalog tették meg az utat a hegyeken át Gospićra és vissza . Templomát a században , építették , plébániájátben alapították . A templom mellettben a vízellátás biztosítására ciszternát építettek . Alapiskolájaben nyílt meg , miután lakossága ezt márben igényelte a zágrábi hatóságoktól . 1857-benbenlakosa volt . A trianoni békeszerződésig Lika-Korbava vármegye Gospići járásához tartozott . Ezt követően előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A királyság idejében a Pora-öbölben vámház működött , amely megakadályozta az áruk engedély nélküli forgalmát Lika felé . Az itt élők állattartással , halászattal , méhészettel foglalkoztak és közismerten kitűnő tengerészek voltak.ben makadámút épült , amelyen a tengeri úton érkezett lisztet szállíthatták a helyi pékségbe . A Skočkobila-foknál posta működött , ahonnan a vízi úton érkezett küldeményeket Gospić , Zára és más települések felé továbbították . A II. világháború után nehéz idők jöttek . Tömegek vándoroltak ki Amerikába a jobb élet reményében.ben megépült az aszfaltozott tengerparti főút , mely elősegítette újabb tengerparti részek betelepítését . A településnekbenlakosa volt . A lakosság bevételi forrásai egyre inkább a turizmus és a halászat irányába tolódnak el , míg a régebben elterjedtebb állattenyésztés ma már kihalófélben van . A térség legnagyobb gondja még mindig a víz és a vízvezeték hiánya . Lakosság Nevezetességei Szent Lukács evangélista tiszteletére szentelt római katolikus templomaben épült . Ennek alapjain építették felben a mai templomot . További információk Karlobag község hivatalos oldala Karlobag turisztikai irodájának honlapja Lucija Tomljenović : Lukovo Šugarje - Vila Velebita szám december Jegyzetek Lika-Zengg megye települései