Tathatá
A tathatá (szanszkrit, páli तथता tathatā; kínai: 真如) a  buddhizmusban egy központi fogalom, amelynek különös jelentősége an a zen buddhizmusban. Gyakran használatos még a  dharmatá kifejezés, amely a tathatá szinonimája. A tathatá leggyakoribb magyar fordítása "ilyenség" vagy "így-ség".

A hagyományok szerint Gautama Buddha életében úgy utalt magára, hogy a Tathágata, amely jelenthet "aki így ment" (tathá-gata) vagy "ekként távozott" (tathá-ágata). A tathatá központi fogalomként a tíz ilyenség megbecsülését fejezi ki bármely pillanatban. Mivel semelyik pillanat sem ugyanolyan, mindegyiket külön meg lehet ízlelni, attól függetlenül, hogy az "jó" vagy "rossz".

A korai buddhista szövegekben a tathatá a nibbáná egyik aspektusa.

Zen 

A zen történetekben a tathatát a legegyszerűbben mindig a leghétköznapibb dolgokban fedezik fel, úgy mint a mezőn átsuhanó szél, vagy amikor valaki felragyog az arcán megjelenő mosoly hatására. A zen hagiográfia szerint Sákjamuni Buddha közvetlenül Mahákásjapának adta át a tathatá tudatosságát. Ezt a történetet a "Virág példázat" tartalmazza. Egy másik történetben Buddha azt kérdezte a tanítványaitól, hogy "Milyen hosszú az emberi élet?" Amikor egyikőjük sem tudta a helyes választ, azt felelte nekik, hogy "Lélegzetvételnyi ideig tart". Buddha a dolgok mulandóságának igaz természetét fejezte ki, amelyben minden egyes pillanat különbözik a többitől.

Thich Nhat Hanh zen mester a következőt írta: "Az emberek általában csodának tartják a vízen járást vagy a lebegést. Pedig szerintem az igazi csoda nem a vízen járás vagy a lebegés, hanem a földön járás. Minden nap csodában veszünk részt, amelyet észre sem veszünk: a kék ég, a fehér felhők, a zöld levelek, a gyermek kíváncsi, fekete szemei - a mi saját szemünk. Mind egy csoda."

Mahájána buddhizmus 

A tathatá fogalma a kelet-ázsiai mahájána hagyományban az alapvalóságot jelenti szavak helyett. Az "A hit feléledése a mahájánában" című 5. századi kínai mahájána írás részletesen leírja a koncepció lényegét: "Az ilyenség az eredeti formájában fenséges tulajdonságokkal bírt. A legmagasabb bölcsességet testesíti meg, amely beragyogja az egész világot, igaz tudással bír, amelyben a tudat csupán a saját létében pihen. Örök, áldott, saját léte a legtisztább egyszerűség, élénkítő, elnémíthatatlan, szabad... Mivel ezzel az összes tulajdonsággal rendelkezik, nem szenved hiányt semmiben, a Tathágata méhe és a dharma teste ".

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
Dharmadhátu

Buddhista filozófia
Buddhista fogalmak
A tathatá ( szanszkrit , páli तथता tathatā ; kínai : 真如 ) a buddhizmusban egy központi fogalom , amelynek különös jelentősége an a zen buddhizmusban . Gyakran használatos még a dharmatá kifejezés , amely a tathatá szinonimája . A tathatá leggyakoribb magyar fordítása " ilyenség " vagy " így-ség " . A hagyományok szerint Gautama Buddha életében úgy utalt magára , hogy a Tathágata , amely jelenthet " aki így ment " ( tathá-gata ) vagy " ekként távozott " ( tathá-ágata ) . A tathatá központi fogalomként a tíz ilyenség megbecsülését fejezi ki bármely pillanatban . Mivel semelyik pillanat sem ugyanolyan , mindegyiket külön meg lehet ízlelni , attól függetlenül , hogy az " jó " vagy " rossz " . A korai buddhista szövegekben a tathatá a nibbáná egyik aspektusa . Zen A zen történetekben a tathatát a legegyszerűbben mindig a leghétköznapibb dolgokban fedezik fel , úgy mint a mezőn átsuhanó szél , vagy amikor valaki felragyog az arcán megjelenő mosoly hatására . A zen hagiográfia szerint Sákjamuni Buddha közvetlenül Mahákásjapának adta át a tathatá tudatosságát . Ezt a történetet a " Virág példázat " tartalmazza . Egy másik történetben Buddha azt kérdezte a tanítványaitól , hogy " Milyen hosszú az emberi élet ? " Amikor egyikőjük sem tudta a helyes választ , azt felelte nekik , hogy " Lélegzetvételnyi ideig tart " . Buddha a dolgok mulandóságának igaz természetét fejezte ki , amelyben minden egyes pillanat különbözik a többitől . Thich Nhat Hanh zen mester a következőt írta : " Az emberek általában csodának tartják a vízen járást vagy a lebegést . Pedig szerintem az igazi csoda nem a vízen járás vagy a lebegés , hanem a földön járás . Minden nap csodában veszünk részt , amelyet észre sem veszünk : a kék ég , a fehér felhők , a zöld levelek , a gyermek kíváncsi , fekete szemei - a mi saját szemünk . Mind egy csoda . " Mahájána buddhizmus A tathatá fogalma a kelet-ázsiai mahájána hagyományban az alapvalóságot jelenti szavak helyett . Az " A hit feléledése a mahájánában " című századi kínai mahájána írás részletesen leírja a koncepció lényegét : " Az ilyenség az eredeti formájában fenséges tulajdonságokkal bírt . A legmagasabb bölcsességet testesíti meg , amely beragyogja az egész világot , igaz tudással bír , amelyben a tudat csupán a saját létében pihen . Örök , áldott , saját léte a legtisztább egyszerűség , élénkítő , elnémíthatatlan , szabad. .. Mivel ezzel az összes tulajdonsággal rendelkezik , nem szenved hiányt semmiben , a Tathágata méhe és a dharma teste " . Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek Dharmadhátu Buddhista filozófia Buddhista fogalmak