Gyermekágyi tábla a zsidó hagyományban
A gyermekágyi tábla a zsidó hagyományban olyan kézzel írt, vagy nyomtatott és bűvös erejűnek tartott jeleket, valamint különféle bibliai, illetve kabbalisztikus szövegeket tartalmazó amulett, amely szülés idején és azt követően a gyermekágyas anya szobájának falára, esetleg a szoba bejáratára van felakasztva. Célja a szülőanya, valamint az újszülött gyermek védelme a démonok ellen, a szemmel verés (héberül: עַיִן הָרַע – ajin hara, jelentése: „a rossz szem”, a „gonosz tekintet”) és más „varázslat” elhárítása, valamint a már bekövetkezett betegségek gyógyítása.

A fogalom bemutatása 

Az újszülöttekhez számos szokás és néphit kapcsolódik, melyek lényege és legfontosabb célja az élet mindenáron való megtartása. A vallásos zsidók számára evidencia, hogy a gyermekáldás az Örökkévaló ajándéka: „Íme, Isten adta birtok a gyermek, – jutalom: a gyümölcse a méhnek.” Éppen ezért, a zsidó családok egy része használt olyan amuletteket, amelyek hitük szerint védelmet jelentettek a rendkívül magas arányú csecsemőhalandóság ellen.

Az amulett (héberül: קָמֵיעַ – kamea) a zsidó hagyományban nemcsak a viselhető, testen hordható tárgyakat jelenti, hanem egy annál nagyobb fogalomkört. A szó posztbiblikus eredetű, a קמע szógyök eredeti jelentése: ’kötözni’, tehát a testhez „kötözött”. Nem kétséges, hogy a gyermekek esetén az ókorban még a testre (leginkább a kézre) kötözték az amulettet, ahogyan ezt a Talmud szövegében több helyen olvashatjuk. Később azonban a szó jelentése kibővült, más mágikus tárgyakra is elkezdték használni, amelyek szintén mágikus szöveget tartalmaztak, de már nem „kötözték” azokat a testhez, vagyis a szó etimológiájában tetten érhető eredeti funkció már nem érvényesült a használati eszköz későbbi, kiterjedt szerepkörében.

Legyen az testen hordható, vagy falra kifüggesztett amulett, a zsidó folklór úgy tartja, hogy az újszülött – akinek a születéskor még nincs neve! – legnagyobb veszélyben a névadásig van. A fiúgyermek a körülmetélésekor (héberül: בְּרִית מִילָה – brit mila), ha egészséges, a születést követő nyolcadik napon kap nevet, a leánygyermek pedig, amikor a zsinagógában az apát felhívják a Tórához: jellemzően a születést követő egy-két hét során. A név nemcsak azonosításra szolgál, hanem szimbólum is, amely az őt viselő személlyel való szellemi kapcsolatot érzékelteti (lásd a Jákob és az angyal közti viadal leírását, amikor Jákob megkapja az „Izrael” nevet). A Kabbalában a teremtéssel összefüggésben úgy magyarázzák, hogy a név kapcsolja össze az embert a lelkével, vagyis a néven át áramlik a testbe az életerő, és a név minden betűjét isteni erő hatja át. Következésképpen a gyermekágyas démonoknak azért tulajdonítanak nagy jelentőséget a születés utáni napokban, mert azok kihasználják az újszülött „névtelensége” okán az isteni erő hiányát.

Története 

A gyermekágyas démonok közül a zsidó hagyományban a Lilit nevű démonikus lény emelhető ki, ahogy a görögkeleti, ortodox keresztény kultúrkörben a Gello, a muszlim világban a Qarīna bírnak jelentőséggel. Maga a Lilit név (héberül: לִילִית – lilit) a Héber Bibliában csupán egyszer fordul elő, Jesájá (Ézsaiás) próféta könyvében (Jes. 34:14). A Mózes első könyvéhez írt midrások szerint Ádám (héberül: אָדָם – Adam, köznévi értelemben a ’férfi’-ra használatos) első felesége nem Éva volt (héberül: חַוָּה – Hava, köznévként a ’nő’-re utalva), hanem Lilit, aki azonban nem porból lett teremtve, hanem szennyből és üledékből, és kapcsolatukból számtalan démon született. A Ben Szira alfabétája című midrás-gyűjteményben (héberül: אלפאביתא דבן סירא – Alfabeta de-ben Szira), melyet egyesek pszeudonim, mások pszeudo-epigrafikus iratnak tartanak, és amely a zsidó és kapcsolódó hagyományokban a Lilit elleni védekezés „alapműve” lett, az alábbi történet szerepel: Miután Lilit sértődöttségében elhagyta az Édenkertet, Ádám panasszal fordult Istenhez, aki erre tüstént leküldte Szenoj, Szanszenoj és Szemangelof angyalokat, hogy hozzák vissza Lilitet. A Vörös-tenger mellett találtak rá (a héber szövegben: שעתידין המצריים למות שם בתוך הים במים עזים – jelentése: 'a hatalmas vizű tengerben, amelyben később az egyiptomiak meghaltak'), majd miután megfenyegették, hogy vízbe fojtják, Lilit a következő esküfogadalmat tette: „Hogyan halhatnék meg, amikor Isten azt rendelte, hogy döntsek minden újszülött gyermek életéről, a fiúkról életük nyolcadik napjáig, vagyis a körülmetélésig, a leányokról pedig a huszadik napig? Mindazonáltal megígérem, hogy ha egy újszülöttön olyan amulettet látok, amelyen a ti hármatok neve vagy képmása van, megkímélem a gyermek életét.”

A gyermekágyas démonok, valamint a tőlük ráolvasással, tehát bűvös erejűnek tartott szöveg elmondásával, és az azokat tartalmazó amulettel való védekezés eszméje a néprajztudomány szerint mezopotámiai (sumer-babiloni) eredetű. A babiloni varázslók hatása döntő jelentőségű volt a zsidóságra a fogság idején, de közvetlenül hatott a görög-római világra is – ezt támasztják alá a kultúrában párhuzamosan, egymástól függetlenül is megjelenő, tartalmilag és formailag rokon ráolvasások (Lilit és Gello). Ezeknek a szövegeknek legfontosabb közös tartalmi eleme maga a démonikus lény, valamint az ellene történő védekezés módja, a nevek felírása, és ezzel összefüggésben az amulett „eredetmagyarázó mondája”-motívum. A zsidóságban már a posztbiblikus időszakban a Lilit-ráolvasás volt a legnépszerűbb, holott léteztek más hasonló hagyományok is.

A Salamon testamentuma című, kb. 1–5. századi pszeudoepigrafikus műben, mely a zsidó és korai keresztény vallási irodalomnak egy sajátos műfajába tartozik, szerepel egy, a Lilitéhez hasonló történet. A görög nyelven, számtalan szövegváltozatban fennmaradt műben Salamon király áll szemben egy Obizuth/Obüzúth nevű démonnal, aki éjjel sorba látogatja a gyermekágyasokat, hogy újszülött csecsemőket öljön, kárt tegyen a szemükben, szájakat bélyegezzen meg, elpusztítsa az értelmet, és a testekkel fájdalmat éreztessen, de bevallja Salamon királynak, hogy ahol Rafael angyal nevét és annak számértékét (ami 640) tudják és felírják, ott nem tud bántani.

Szintén a késő ókorban, a 3. század végén keletkezhetett a zsidó misztika klasszikus szövegeinek, az ún. hekhalot-irodalomnak egyik korai képviselője, a Széfer ha-razim (héberül: ספר הרזים – jelentése: „titkok könyve”) című alkotás. A kairói genizában megtalált töredékek alapján 1963-ban „újra felfedezett” szöveg szerint négy ezüstlemezre kell felírni az angyalneveket, majd azokat kifüggeszteni a gyermekágyas szoba négy falára.

Annak ellenére, hogy a varázslást és a démonokkal kapcsolatos hiedelmeket a Biblia tiltja, a mágikus eljárásoknak a zsidó hagyományban az ókortól napjainkig ugyanúgy megvan a maguk története, mint más tradíció-rendszerekben – úgymint pl. a görögben, amelyik különösen hatásosnak tartotta a zsidó hagyományokból származó héber és arám nyelvű bajelhárítókat.

Az újkori gyermekágyi táblák mintapéldánya a Szefer Raziel (héberül: ספר רזיאל המלאך – szefer Raziel ha-malakh, jelentése: ’Raziel angyal könyve’) című könyv 1701-es amszterdami kiadása, melyben megtalálható a Ben Szira alfabétájában már ismert formula legrégebbi „reprintje”. A szöveg egyik érdekessége, hogy Lilitet az „első Évaként” (héberül: חוה ראשונה – Hava risona) szólítja meg és emlékezteti az általa korábban tett esküre. A szöveg prototípus-jellegére utal, hogy még arra is tartalmaz instrukciót, hogy a megvédendő gyermek nevét a formulán belül konkrétan hova kell beírni. Ezen felül még 70 angyalnév, továbbá a Szenoj, Szanszenoj és Szemangelof angyalok feltételezett rajzai találhatók az oldalon.

Az újkorban, a könyvnyomtatás elterjedésével már nem kézzel írt, hanem nyomtatott szövegekkel találkozhatunk. Ebből következik, hogy a démonelhárítók használata tömegessé és megszokottá vált, a 20. századra pedig már szinte mindennapos volt (lásd a későbbiekben ismertetett szövegeket). Egyes helyeken, különösen Észak-Afrikában, Szíriában, Etiópiában, Jemenben és némely izraeli haszid közösségben mind a mai napig használnak olyan amuletteket, melyeknek különleges varázserőt tulajdonítanak.

Elnevezései 

A földrajzi terület, a kultúrkör és a történelmi időszak függvényében a gyermekágyi táblának – az adott zsidó közösség nyelvhasználatát is figyelembe véve – több elnevezése ismert. Az alábbi táblázatok nyelvjárásonként ismertetik, hogyan alakult a szó használata, s egyúttal azt is szemléltetik, hogy a különböző közösségek milyen szerepben használták az amulettet.

Az askenázi zsidóság otthonaiban megtalálható legtöbb tárgyra létezik jiddis nyelvű kifejezés. Ahogy a szavak többsége esetén, a gyermekágyi táblára vonatkozó jiddis szóösszetételeknek is megvannak a német nyelvben megegyező jelentésű és hangzásban hasonló megfelelői:

Jiddis (ייִדיש)

Fonetikus átírás

Német megfelelő

Magyar jelentés

קימפּעט-טאָוול

kimpet-tovl

Kindbett-Tafel

’gyermekágyi tábla’

קימפּעט-צעטל

kimpet-cetl

Kindbett-Zettel

’gyermekágyi cetli’

קימפּעט-בריוול

kimpet-brivl

Kindbett-Brief

’gyermekágyi üzenet’

Ugyanehhez a csoporthoz tartoznak az olyan szóösszetételek is, melyekben a második tagként szereplő jiddis szavakat – szemben a német Kindbett szóval rokonságot mutató jiddis kimpet szóval – egy-egy héber szó vagy kifejezés előzi meg:

Jiddis (ייִדיש)

Fonetikus átírás

Héber szó forrása

צעטל-שיר המעלות

sir hamalojsz-cetl

’Lépcsők éneke-cetli’

צעטל-שמיר

smir-cetl

’őrző-cetli’ (héberül: שמירה – jelentése: ’őrzés’)

קוויטל-יולדת

joldesz-kvitl

’szülőanya-cetli’

A szefárdi zsidóságra inkább a héber nyelvű szókapcsolatok használata volt jellemző, bár az alábbi szófordulatok előfordulnak askenázi közösségekben is:

Héber (עברית)

Fonetikus átírás

Magyar jelentés

שיר המעלות ליולדת

sir ha-maalot le-joledet

’Lépcsők éneke a szülőanyáért’

שמירה לילד וליולדת

smira la-jeled u-la-joledet

’gyermek és szülőanya őrzése’

שמירה לבית וליולדת

smira la-bajit u-la-joledet

’ház és szülőanya őrzése’

Szövegismertetés 

A közgyűjteményekben található, illetve az esetleg még mindig használatban lévő gyermekágyi tábláknak megvannak az általánosan előírt (kötelező) és az egyediséget jelentő (szabadon választható) elemei. A Magyarországon fellelhető példányokat többek között a Budapesti Zsidó Múzeumban és a Magyar Zsidó Levéltárban őrzik. Most következzék közülük néhány olyan szövegváltozatnak az ismertetése, amelynek a hagyománytörténet szempontjából releváns a tartalma.

A Budapesti Zsidó Múzeumban található két szegulát (héberül: סְגֻלָּה – jelentése: ’varázsszer’, ’talizmán’, ’becsesség/kincs’) Fröhlich Ida tette közzé. Tanulmányában két változatot mutat be. A rövidebb szövegváltozattal kapcsolatban megállapítja, hogy a bajelhárító szövegek egyik legfontosabb alkotóelemének számító 121. zsoltár nem volt mindig része a kompozíciónak. Példaként felhozza az ún. gáoni korszakból (7–11. század) származó Simmus Tehillim (héberül: שמוש תהלים – jelentése: ’a zsoltárok [mágikus] használata’) című gyűjteményt, melynek szerzője úgy tartja, hogy a 126. zsoltárt használták a gyermekágyas démonok ellen elhárító céllal. A héber eredeti szerint az amulettre (a szövegben: „kámeára”) kell írni a zsoltár szövegét, továbbá a már bemutatott három angyalnevet, majd kirakni a ház négy részén.

A másik, hosszabb szövegváltozat alapján pedig nyomon követhető, hogy a zsidó hagyományban miként változott meg a Ben Szira alfabétájában elmesélt történet, illetve Élijáhu (Illés) próféta személyében hogyan igazították azt az adott korhoz. Élijáhunak a rabbinikus hagyomány – mint az eljövendő messianisztikus kor előhírnökének – mindig is nagy jelentőséget tulajdonított. Alakja a Lilittel kapcsolatos hagyományban David Lida Szod ha-Sem (héberül: 'סוד ה – jelentése: ’a Név [Isten] titka’) című műnek 1710-ben megjelent kiadásában szerepel először. Ebben a variánsban tehát, szemben a Lilit-történetben szereplő három angyallal, maga Élijáhu jelenik meg. Az úton találkozik Lilittel, aki elmondja, hogy épp egy asszony (a név itt behelyettesítendő az amulett használójának a nevével) szülőszobájába megy, hogy elvegye az újszülött fiút, megigya vérét, kihörpintse csontvelejét, elgyöngítse testét. Erre Élijáhu átok (héberül: חֵרֶם – hérem) alá veszi Lilitet, mire az könyörögni kezd, és a már jól ismert esküfogadalmat teszi. Az is nóvum, hogy Lilit elárulja mind a 17 nevét, melyeket fel kell írni az amulettre. A későbbi amulettekben, ahogy a következő részletesen ismertetett szövegben is, már ez a variáns jelenik meg.

A Magyar Zsidó Levéltárban található példányt egy Mordekháj nevű szofer (tóra-, tfilin- és mezuza-író) készítette Nyitrán, 5592-ben (a polgári időszámítás szerint 1832-ben). A rézmetszet, melynek eredeti réz nyomólemeze a Krakkói Nemzeti Múzeum gyűjteményében található, nagyjából akkora, mint egy imakönyv: 18,3 x 12,5 cm. A nyomtatott papírlapon az alábbi feliratok találhatók:

A téglalap felső negyedében két szárnyas angyal egyik kezével מזל טוב (mazal tov, jelentése: ’jó szerencsét’) feliratú drapériát, másik kezében pajzsot tart. A pajzson a 20. zsoltár szövege olvasható.
A pajzs alatt középen Ábrahámnak, a zsidó nép ősatyjának neve olvasható. A többi ősatyának (Izsák, Jákob), a zsidó vallástörténelem fontos alakjainak (Mózes, Áron, Dávid, Salamon) és az ősanyáknak (Sára, Rebeka, Ráhel, Lea) a nevei kétoldalt, áttört geometrikus-indás díszítés között olvashatóak.
A két angyal alatt Ádám és Éva (héberül: אדם וחוה – Adam ve-Hava) neve látható, valamint nagyobb betűkkel kiemelve a Lilit távoltartására szolgáló amulett-formula: „Kint (legyen) Lilit, az első nő” (héberül: חוץ לילית חוה ראשונה – huc Lilit Hava risona). A szöveg jelentése lényegében annyi, hogy Ádám és Éva bent legyenek (a körön belül), míg Lilit kint maradjon (a körön kívül).
Alatta a három varázserejűnek tartott név: Szenoj, Szanszenoj és Szemangelof (héberül: סנוי סנסנוי וסמנגלף) felsorolása olvasható.
Majd az a midrás-történet következik, amelyben Élijáhu legyőzi Lilitet.
Alatta nagyobb betűkkel található Lilit különböző neveinek felsorolása.
A gyermekágyi tábla szövegét a 121. zsoltár zárja (részlet: „A hegyek felé emelem szemeimet: honnan jön segítségem? [...] Nappal nem ver téged a nap, sem éjjel a hold. Az Örökkévaló megőriz téged minden rossztól, megőrzi lelkedet.”). Ez egy tórai mondatból formált Dávid-csillagot vesz körül. A csillag közepén nagyobb betűkkel Isten egyik neve látható (héberül: שדי – Sáddáj, magyarul: ’Mindenható’).
Legalul, a tábla írójának neve és a dátum (héberül: מרדכי סופר סת"ם מק"ק נייטרא תקצב פ"ק – jelentése: ’Mordekhaj az írnok, Nyitra szent községéből, 592 a kis időszámítás szerint’). Mellette két oldalt szintén egy tórai idézet szerepel (héberül: מכשפה לא תחיה – mekhasefa lo tehájé, jelentése: ’varázslónőt ne hagyj élni’). A mondat három szava mind a hat lehetséges sorrendben megtalálható – a mondatot alkotó szavak összecserélése szintén egy hermetikus motívum.

Jegyzetek

További információk 

Gyermekágyi tábla a Magyar Zsidó Levéltár gyűjteményében:
http://milev2.2kal.hu/items/show/142**http://cja.huji.ac.il/Ritual_Objects/Slovakia/Amulet_Slovakia_1832_Gross_coll.html
HebrewBooks
http://www.hebrewbooks.org
https://web.archive.org/web/20150320105450/http://hebrewbooks.org/23968
https://web.archive.org/web/20150320074737/http://hebrewbooks.org/43941
https://web.archive.org/web/20150320060125/http://hebrewbooks.org/45013
Magyar Zsidó Lexikon
http://mek.oszk.hu/04000/04093/html
http://mek.niif.hu/04000/04093/html/szocikk/14864.htm
Pócs Éva: Magyar néphit Közép- és Kelet-Európa határán. Válogatott tanulmányok I. (Budapest, L'Harmattan Kiadó, 2002)
http://www.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tkt/magyar-nephit-kozep/adatok.html
http://www.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tkt/magyar-nephit-kozep/ch12.html

Zsidó kultúra
A gyermekágyi tábla a zsidó hagyományban olyan kézzel írt , vagy nyomtatott és bűvös erejűnek tartott jeleket , valamint különféle bibliai , illetve kabbalisztikus szövegeket tartalmazó amulett , amely szülés idején és azt követően a gyermekágyas anya szobájának falára , esetleg a szoba bejáratára van felakasztva . Célja a szülőanya , valamint az újszülött gyermek védelme a démonok ellen , a szemmel verés ( héberül : עַיִן הָרַע – ajin hara , jelentése : „ a rossz szem” , a „ gonosz tekintet” ) és más „ varázslat” elhárítása , valamint a már bekövetkezett betegségek gyógyítása . A fogalom bemutatása Az újszülöttekhez számos szokás és néphit kapcsolódik , melyek lényege és legfontosabb célja az élet mindenáron való megtartása . A vallásos zsidók számára evidencia , hogy a gyermekáldás az Örökkévaló ajándéka : „ Íme , Isten adta birtok a gyermek , – jutalom : a gyümölcse a méhnek.” Éppen ezért , a zsidó családok egy része használt olyan amuletteket , amelyek hitük szerint védelmet jelentettek a rendkívül magas arányú csecsemőhalandóság ellen . Az amulett ( héberül : קָמֵיעַ – kamea ) a zsidó hagyományban nemcsak a viselhető , testen hordható tárgyakat jelenti , hanem egy annál nagyobb fogalomkört . A szó posztbiblikus eredetű , a קמע szógyök eredeti jelentése : ’kötözni’ , tehát a testhez „ kötözött” . Nem kétséges , hogy a gyermekek esetén az ókorban még a testre ( leginkább a kézre ) kötözték az amulettet , ahogyan ezt a Talmud szövegében több helyen olvashatjuk . Később azonban a szó jelentése kibővült , más mágikus tárgyakra is elkezdték használni , amelyek szintén mágikus szöveget tartalmaztak , de már nem „ kötözték” azokat a testhez , vagyis a szó etimológiájában tetten érhető eredeti funkció már nem érvényesült a használati eszköz későbbi , kiterjedt szerepkörében . Legyen az testen hordható , vagy falra kifüggesztett amulett , a zsidó folklór úgy tartja , hogy az újszülött – akinek a születéskor még nincs neve ! – legnagyobb veszélyben a névadásig van . A fiúgyermek a körülmetélésekor ( héberül : בְּרִית מִילָה – brit mila ) , ha egészséges , a születést követő nyolcadik napon kap nevet , a leánygyermek pedig , amikor a zsinagógában az apát felhívják a Tórához : jellemzően a születést követő egy-két hét során . A név nemcsak azonosításra szolgál , hanem szimbólum is , amely az őt viselő személlyel való szellemi kapcsolatot érzékelteti ( lásd a Jákob és az angyal közti viadal leírását , amikor Jákob megkapja az „ Izrael” nevet ) . A Kabbalában a teremtéssel összefüggésben úgy magyarázzák , hogy a név kapcsolja össze az embert a lelkével , vagyis a néven át áramlik a testbe az életerő , és a név minden betűjét isteni erő hatja át . Következésképpen a gyermekágyas démonoknak azért tulajdonítanak nagy jelentőséget a születés utáni napokban , mert azok kihasználják az újszülött „ névtelensége” okán az isteni erő hiányát . Története A gyermekágyas démonok közül a zsidó hagyományban a Lilit nevű démonikus lény emelhető ki , ahogy a görögkeleti , ortodox keresztény kultúrkörben a Gello , a muszlim világban a Qarīna bírnak jelentőséggel . Maga a Lilit név ( héberül : לִילִית – lilit ) a Héber Bibliában csupán egyszer fordul elő , Jesájá ( Ézsaiás ) próféta könyvében ( Jes.14 ) . A Mózes első könyvéhez írt midrások szerint Ádám ( héberül : אָדָם – Adam , köznévi értelemben a ’férfi’-ra használatos ) első felesége nem Éva volt ( héberül : חַוָּה – Hava , köznévként a ’nő’-re utalva ) , hanem Lilit , aki azonban nem porból lett teremtve , hanem szennyből és üledékből , és kapcsolatukból számtalan démon született . A Ben Szira alfabétája című midrás-gyűjteményben ( héberül : אלפאביתא דבן סירא – Alfabeta de-ben Szira ) , melyet egyesek pszeudonim , mások pszeudo-epigrafikus iratnak tartanak , és amely a zsidó és kapcsolódó hagyományokban a Lilit elleni védekezés „ alapműve” lett , az alábbi történet szerepel : Miután Lilit sértődöttségében elhagyta az Édenkertet , Ádám panasszal fordult Istenhez , aki erre tüstént leküldte Szenoj , Szanszenoj és Szemangelof angyalokat , hogy hozzák vissza Lilitet . A Vörös-tenger mellett találtak rá ( a héber szövegben : שעתידין המצריים למות שם בתוך הים במים עזים – jelentése : 'a hatalmas vizű tengerben , amelyben később az egyiptomiak meghaltak' ) , majd miután megfenyegették , hogy vízbe fojtják , Lilit a következő esküfogadalmat tette : „ Hogyan halhatnék meg , amikor Isten azt rendelte , hogy döntsek minden újszülött gyermek életéről , a fiúkról életük nyolcadik napjáig , vagyis a körülmetélésig , a leányokról pedig a huszadik napig ? Mindazonáltal megígérem , hogy ha egy újszülöttön olyan amulettet látok , amelyen a ti hármatok neve vagy képmása van , megkímélem a gyermek életét.” A gyermekágyas démonok , valamint a tőlük ráolvasással , tehát bűvös erejűnek tartott szöveg elmondásával , és az azokat tartalmazó amulettel való védekezés eszméje a néprajztudomány szerint mezopotámiai ( sumer-babiloni ) eredetű . A babiloni varázslók hatása döntő jelentőségű volt a zsidóságra a fogság idején , de közvetlenül hatott a görög-római világra is – ezt támasztják alá a kultúrában párhuzamosan , egymástól függetlenül is megjelenő , tartalmilag és formailag rokon ráolvasások ( Lilit és Gello ) . Ezeknek a szövegeknek legfontosabb közös tartalmi eleme maga a démonikus lény , valamint az ellene történő védekezés módja , a nevek felírása , és ezzel összefüggésben az amulett „ eredetmagyarázó mondája”-motívum . A zsidóságban már a posztbiblikus időszakban a Lilit-ráolvasás volt a legnépszerűbb , holott léteztek más hasonló hagyományok is . A Salamon testamentuma című , kb.5. századi pszeudoepigrafikus műben , mely a zsidó és korai keresztény vallási irodalomnak egy sajátos műfajába tartozik , szerepel egy , a Lilitéhez hasonló történet . A görög nyelven , számtalan szövegváltozatban fennmaradt műben Salamon király áll szemben egy Obizuth/ Obüzúth nevű démonnal , aki éjjel sorba látogatja a gyermekágyasokat , hogy újszülött csecsemőket öljön , kárt tegyen a szemükben , szájakat bélyegezzen meg , elpusztítsa az értelmet , és a testekkel fájdalmat éreztessen , de bevallja Salamon királynak , hogy ahol Rafael angyal nevét és annak számértékét ( amitudják és felírják , ott nem tud bántani . Szintén a késő ókorban , a század végén keletkezhetett a zsidó misztika klasszikus szövegeinek , az ún . hekhalot-irodalomnak egyik korai képviselője , a Széfer ha-razim ( héberül : ספר הרזים – jelentése : „ titkok könyve” ) című alkotás . A kairói genizában megtalált töredékek alapjánban „ újra felfedezett” szöveg szerint négy ezüstlemezre kell felírni az angyalneveket , majd azokat kifüggeszteni a gyermekágyas szoba négy falára . Annak ellenére , hogy a varázslást és a démonokkal kapcsolatos hiedelmeket a Biblia tiltja , a mágikus eljárásoknak a zsidó hagyományban az ókortól napjainkig ugyanúgy megvan a maguk története , mint más tradíció-rendszerekben – úgymint pl. a görögben , amelyik különösen hatásosnak tartotta a zsidó hagyományokból származó héber és arám nyelvű bajelhárítókat . Az újkori gyermekágyi táblák mintapéldánya a Szefer Raziel ( héberül : ספר רזיאל המלאך – szefer Raziel ha-malakh , jelentése : ’Raziel angyal könyve’ ) című könyves amszterdami kiadása , melyben megtalálható a Ben Szira alfabétájában már ismert formula legrégebbi „ reprintje” . A szöveg egyik érdekessége , hogy Lilitet az „ első Évaként” ( héberül : חוה ראשונה – Hava risona ) szólítja meg és emlékezteti az általa korábban tett esküre . A szöveg prototípus-jellegére utal , hogy még arra is tartalmaz instrukciót , hogy a megvédendő gyermek nevét a formulán belül konkrétan hova kell beírni . Ezen felül mégangyalnév , továbbá a Szenoj , Szanszenoj és Szemangelof angyalok feltételezett rajzai találhatók az oldalon . Az újkorban , a könyvnyomtatás elterjedésével már nem kézzel írt , hanem nyomtatott szövegekkel találkozhatunk . Ebből következik , hogy a démonelhárítók használata tömegessé és megszokottá vált , a századra pedig már szinte mindennapos volt ( lásd a későbbiekben ismertetett szövegeket ) . Egyes helyeken , különösen Észak-Afrikában , Szíriában , Etiópiában , Jemenben és némely izraeli haszid közösségben mind a mai napig használnak olyan amuletteket , melyeknek különleges varázserőt tulajdonítanak . Elnevezései A földrajzi terület , a kultúrkör és a történelmi időszak függvényében a gyermekágyi táblának – az adott zsidó közösség nyelvhasználatát is figyelembe véve – több elnevezése ismert . Az alábbi táblázatok nyelvjárásonként ismertetik , hogyan alakult a szó használata , s egyúttal azt is szemléltetik , hogy a különböző közösségek milyen szerepben használták az amulettet . Az askenázi zsidóság otthonaiban megtalálható legtöbb tárgyra létezik jiddis nyelvű kifejezés . Ahogy a szavak többsége esetén , a gyermekágyi táblára vonatkozó jiddis szóösszetételeknek is megvannak a német nyelvben megegyező jelentésű és hangzásban hasonló megfelelői : Jiddis ( ייִדיש ) Fonetikus átírás Német megfelelő Magyar jelentés קימפּעט-טאָוול kimpet-tovl Kindbett-Tafel ’gyermekágyi tábla’ קימפּעט-צעטל kimpet-cetl Kindbett-Zettel ’gyermekágyi cetli’ קימפּעט-בריוול kimpet-brivl Kindbett-Brief ’gyermekágyi üzenet’ Ugyanehhez a csoporthoz tartoznak az olyan szóösszetételek is , melyekben a második tagként szereplő jiddis szavakat – szemben a német Kindbett szóval rokonságot mutató jiddis kimpet szóval – egy-egy héber szó vagy kifejezés előzi meg : Jiddis ( ייִדיש ) Fonetikus átírás Héber szó forrása צעטל-שיר המעלות sir hamalojsz-cetl ’Lépcsők éneke-cetli’ צעטל-שמיר smir-cetl ’őrző-cetli’ ( héberül : שמירה – jelentése : ’őrzés’ ) קוויטל-יולדת joldesz-kvitl ’szülőanya-cetli’ A szefárdi zsidóságra inkább a héber nyelvű szókapcsolatok használata volt jellemző , bár az alábbi szófordulatok előfordulnak askenázi közösségekben is : Héber ( עברית ) Fonetikus átírás Magyar jelentés שיר המעלות ליולדת sir ha-maalot le-joledet ’Lépcsők éneke a szülőanyáért’ שמירה לילד וליולדת smira la-jeled u-la-joledet ’gyermek és szülőanya őrzése’ שמירה לבית וליולדת smira la-bajit u-la-joledet ’ház és szülőanya őrzése’ Szövegismertetés A közgyűjteményekben található , illetve az esetleg még mindig használatban lévő gyermekágyi tábláknak megvannak az általánosan előírt ( kötelező ) és az egyediséget jelentő ( szabadon választható ) elemei . A Magyarországon fellelhető példányokat többek között a Budapesti Zsidó Múzeumban és a Magyar Zsidó Levéltárban őrzik . Most következzék közülük néhány olyan szövegváltozatnak az ismertetése , amelynek a hagyománytörténet szempontjából releváns a tartalma . A Budapesti Zsidó Múzeumban található két szegulát ( héberül : סְגֻלָּה – jelentése : ’varázsszer’ , ’talizmán’ , ’becsesség/ kincs’ ) Fröhlich Ida tette közzé . Tanulmányában két változatot mutat be . A rövidebb szövegváltozattal kapcsolatban megállapítja , hogy a bajelhárító szövegek egyik legfontosabb alkotóelemének számító zsoltár nem volt mindig része a kompozíciónak . Példaként felhozza az ún. gáoni korszakból11. század ) származó Simmus Tehillim ( héberül : שמוש תהלים – jelentése : ’a zsoltárok [ mágikus ] használata’ ) című gyűjteményt , melynek szerzője úgy tartja , hogy a zsoltárt használták a gyermekágyas démonok ellen elhárító céllal . A héber eredeti szerint az amulettre ( a szövegben : „ kámeára” ) kell írni a zsoltár szövegét , továbbá a már bemutatott három angyalnevet , majd kirakni a ház négy részén . A másik , hosszabb szövegváltozat alapján pedig nyomon követhető , hogy a zsidó hagyományban miként változott meg a Ben Szira alfabétájában elmesélt történet , illetve Élijáhu ( Illés ) próféta személyében hogyan igazították azt az adott korhoz . Élijáhunak a rabbinikus hagyomány – mint az eljövendő messianisztikus kor előhírnökének – mindig is nagy jelentőséget tulajdonított . Alakja a Lilittel kapcsolatos hagyományban David Lida Szod ha-Sem ( héberül : 'סוד ה – jelentése : ’a Név [ Isten ] titka’ ) című műnekben megjelent kiadásában szerepel először . Ebben a variánsban tehát , szemben a Lilit-történetben szereplő három angyallal , maga Élijáhu jelenik meg . Az úton találkozik Lilittel , aki elmondja , hogy épp egy asszony ( a név itt behelyettesítendő az amulett használójának a nevével ) szülőszobájába megy , hogy elvegye az újszülött fiút , megigya vérét , kihörpintse csontvelejét , elgyöngítse testét . Erre Élijáhu átok ( héberül : חֵרֶם – hérem ) alá veszi Lilitet , mire az könyörögni kezd , és a már jól ismert esküfogadalmat teszi . Az is nóvum , hogy Lilit elárulja mind anevét , melyeket fel kell írni az amulettre . A későbbi amulettekben , ahogy a következő részletesen ismertetett szövegben is , már ez a variáns jelenik meg . A Magyar Zsidó Levéltárban található példányt egy Mordekháj nevű szofer ( tóra- , tfilin- és mezuza-író ) készítette Nyitrán, ben ( a polgári időszámítás szerintben ) . A rézmetszet , melynek eredeti réz nyomólemeze a Krakkói Nemzeti Múzeum gyűjteményében található , nagyjából akkora , mint egy imakönyv:3 x5 cm . A nyomtatott papírlapon az alábbi feliratok találhatók : A téglalap felső negyedében két szárnyas angyal egyik kezével מזל טוב ( mazal tov , jelentése : ’jó szerencsét’ ) feliratú drapériát , másik kezében pajzsot tart . A pajzson a zsoltár szövege olvasható . A pajzs alatt középen Ábrahámnak , a zsidó nép ősatyjának neve olvasható . A többi ősatyának ( Izsák , Jákob ) , a zsidó vallástörténelem fontos alakjainak ( Mózes , Áron , Dávid , Salamon ) és az ősanyáknak ( Sára , Rebeka , Ráhel , Lea ) a nevei kétoldalt , áttört geometrikus-indás díszítés között olvashatóak . A két angyal alatt Ádám és Éva ( héberül : אדם וחוה – Adam ve-Hava ) neve látható , valamint nagyobb betűkkel kiemelve a Lilit távoltartására szolgáló amulett-formula : „ Kint ( legyen ) Lilit , az első nő” ( héberül : חוץ לילית חוה ראשונה – huc Lilit Hava risona ) . A szöveg jelentése lényegében annyi , hogy Ádám és Éva bent legyenek ( a körön belül ) , míg Lilit kint maradjon ( a körön kívül ) . Alatta a három varázserejűnek tartott név : Szenoj , Szanszenoj és Szemangelof ( héberül : סנוי סנסנוי וסמנגלף ) felsorolása olvasható . Majd az a midrás-történet következik , amelyben Élijáhu legyőzi Lilitet . Alatta nagyobb betűkkel található Lilit különböző neveinek felsorolása . A gyermekágyi tábla szövegét a zsoltár zárja ( részlet : „ A hegyek felé emelem szemeimet : honnan jön segítségem ? [ ... ] Nappal nem ver téged a nap , sem éjjel a hold . Az Örökkévaló megőriz téged minden rossztól , megőrzi lelkedet.” ) . Ez egy tórai mondatból formált Dávid-csillagot vesz körül . A csillag közepén nagyobb betűkkel Isten egyik neve látható ( héberül : שדי – Sáddáj , magyarul : ’Mindenható’ ) . Legalul , a tábla írójának neve és a dátum ( héberül : מרדכי סופר סת" ם מק" ק נייטרא תקצב פ " ק – jelentése : ’Mordekhaj az írnok , Nyitra szent községéből,a kis időszámítás szerint’ ) . Mellette két oldalt szintén egy tórai idézet szerepel ( héberül : מכשפה לא תחיה – mekhasefa lo tehájé , jelentése : ’varázslónőt ne hagyj élni’ ) . A mondat három szava mind a hat lehetséges sorrendben megtalálható – a mondatot alkotó szavak összecserélése szintén egy hermetikus motívum . Jegyzetek További információk Gyermekágyi tábla a Magyar Zsidó Levéltár gyűjteményében : http://milev2.2kal.hu/items/show/142**http://cja.huji.ac.il/Ritual_Objects/Slovakia/Amulet_Slovakia_1832_Gross_coll.html HebrewBooks http://www.hebrewbooks.org https://web.archive.org/web/20150320105450/http://hebrewbooks.org/23968 https://web.archive.org/web/20150320074737/http://hebrewbooks.org/43941 https://web.archive.org/web/20150320060125/http://hebrewbooks.org/45013 Magyar Zsidó Lexikon http://mek.oszk.hu/04000/04093/html http://mek.niif.hu/04000/04093/html/szocikk/14864.htm Pócs Éva : Magyar néphit Közép- és Kelet-Európa határán . Válogatott tanulmányok I. ( Budapest , L'Harmattan Kiadó , http://www.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tkt/magyar-nephit-kozep/adatok.html http://www.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tkt/magyar-nephit-kozep/ch12.html Zsidó kultúra