Erzsébet-akna (Pilisszentiván)
Az Erzsébet-akna a pilisi szénmedence egyik, a 20. század első évtizedeiben, összesen negyedszázadon keresztül működő bányaüzeme volt Pilisszentiván közigazgatási területén. A bányában kitermelt szén elszállítására nagyvasúti (tehát normál nyomtávú) leágazás épült ki a Budapest–Esztergom-vasútvonal azóta megszüntetett Solymártelep nevű iparvasúti rakodó állomásától, és több más, a maga idejében meglehetősen korszerű fejlesztés is történt ugyanitt. A termelést mindvégig nehezítették a gyakori vízbetörések, ezek miatt a bánya művelésével 1924-ben felhagytak; ettől függetlenül egy évtizeddel később az itteni vágatokban felgyülemlett víz okozott szerencsétlenséget a szomszédos bányaüzemek egyikénél (a Solymár-aknánál). Az Erzsébet-akna egykori helyén ma sűrű erdő áll, de a fák között több épület alapjának nyomai is felfedezhetők.

Története 
A Pest vármegyei Pilisszentiván és a szomszédos községek (Nagykovácsi, Pilisvörösvár, Solymár) területén már a 19. század közepétől több helyen találtak szénlelőhelyeket, amik abban a korban igen kedvező üzleti lehetőségekkel kecsegtettek, mert a folyamatosan fejlődő Buda, Pest és Óbuda, majd az egyesülésükkel létrejött Budapest iparvállalatainak működéséhez óriási szükség volt a szénre, mint fűtőanyagra, lehetőleg minél kedvezőbb áron. A fővárosi szénigényeket addig csak jelentős távolságból tudták kielégíteni, ezért is volt nagy jelentősége annak, hogy a városhoz ilyen közel sikerült rábukkanni kitermelésre érdemes mennyiségű és többé-kevésbé megfelelő minőségű szénre.

A 19. század ezen térségben folytatott széntermelési kísérletei nem voltak túlzottan sikeresek, a térségben mélyített vágatok zöme csak néhány éven keresztül tudott kereskedelmi mennyiségben szenet szolgáltatni, ráadásul a szállítás is csak közúton történhetett. Ezért is számított nagy eredménynek, amikor Pilisszentiván keleti részén, az 1895-ben átadott esztergomi vasútvonal közelében is szenet találtak. Az akkor már belga érdekeltséggel bíró Budapestvidéki Kőszénbánya Rt. sietve engedélyt kért a területen a szénvagyon kitermelésére, majd az engedélyek birtokában azonnal (1899-ben) megkezdte egy akna mélyítését, valamint a pilisvörösvári-pilisszentiváni-solymári hármashatártól egy mintegy másfél kilométeres, normál nyomtávú vasútvonal kiépítését a szállításhoz.

Az akkori falu lakott területétől majdnem egy kilométerre délkeletre mélyített szállítóakna mélysége 177 méter, belső átmérője 5 méter volt, az üzem területén a külszínen saját szénosztályozót, villamos erőművet és áramfejlesztőt létesítettek. A szállításban részt vevő gépsort gőzgép hajtotta, a dolgozói létszám pedig a bánya fénykorában elérte az 500 főt. A mélységi vágatok jobb szellőztetése, valamint a már leművelt járatok betömedékeléséhez szükséges tömedékhomok lejuttatása érdekében néhány évvel később egy másik aknát is megpróbáltak lemélyíteni, ám a tektonikai adottságok miatt ez nem hozta meg a kívánt eredményt.

Bezárása 
A bánya járatai mélyen fekvő, vizenyős terület alatt húzódtak, ezért nem volt ritka a történetében a karsztvízbetörés, az 1920-as évek elején azonban az öngyulladásos bányatüzek is gyakorivá váltak. Ezért a bánya vezetése elhatározta az akna felhagyását és helyette nem messze – alig több mint egy kilométerrel távolabb, már solymári területen – egy új akna létesítését, hogy a még bőséges készletekkel rendelkező bányamezőt abból az irányból érjék el. A vágatokat 1924 végén lezárták, a berendezéseket pedig áttelepítették az újonnan elkészült Solymár-aknához.

A korabeli térképek alapján a bányaüzem a mai pilisszentiváni temetőt északról határoló erdőfolt helyén állt, ezen a területen az avar és a sűrű bozót közt több egykori épület alapjai fedezhetők fel némi keresgéléssel, viszont az akna pontos helye jelenleg a helyszínen nem azonosítható. Pontosan felismerhető, és teljes szakaszán bejárható viszont az Erzsébet-aknai bányaüzem kiszolgálására épített nagyvasúti szárnyvonal nyomvonala, az erdőben néhány betonalj, illetve egy kőhíd is tanúskodik a néhol töltésen, néhol bevágásban futó erdei sétaút „vasúti” múltjáról. Egyes visszaemlékezések szerint magának a pilisszentiváni temetőnek a területe is a bányához tartozott, de bányaüzemi épületek nem álltak rajta, legfeljebb kiszolgáló létesítmények (pl. istállók).

Az 1933-as bányaszerencsétlenség 
A Solymár-akna felől több (solymári, pilisvörösvári illetve pilisszentiváni területen fekvő) széntelepet is művelni lehetett, ezért az Erzsébet-akna bányatelkén visszamaradt szénkészlet kiaknázására indított vágatok csak 1933 körül érték el a felhagyott területeket. 1933. június 28-án dél körül egy kisebb csapat bányász dolgozott ezen a bányaszakaszon, amikor az Erzsébet-aknai járatokban pangó nagy mennyiségű karsztvíz váratlanul beömlött a Solymár-aknai járatrészekbe. A veszélyeztetett szinteken dolgozók nagy része ki tudott menekülni a víz elől a felszínre, de a betörés közvetlen helyszínén dolgozó két bányamunkást egyből elsodorta a víz – ők valószínűleg perceken belül életüket veszthették –, a közelben tevékenykedő kilenc társuk pedig beszorult egy olyan vágatszakaszba, ahonnan csak öt napot átívelő, 85 órás mentőakcióval tudták kiszabadítani őket. A szerencsétlenség vizsgálatát másfél év után azzal zárták le, hogy vis maior történt, tehát arra a megállapításra jutottak, hogy személyes felelősség senkit sem terhel a történtekért.

Névhasználat 
Nem ismert arra vonatkozó adat, hogy az Erzsébet-akna, mint bányászati létesítmény, illetve az Erzsébet-aknai bányaüzem elnevezése elkülönült volna egymástól.

Emlékezete 

A 2012. évi bányásznap alkalmából a Pilisszentiváni Helytörténeti Közhasznú Egyesület emlékkövet és információs táblát állított az egykori bányaüzem létesítményei és dolgozói emlékére. Az emlékkő és az információs tábla egymás mellett áll, a temető bejáratától pár lépésre.

Források 

 https://sites.google.com/site/pilisibanyaszat/erzsebetakna

Kapcsolódó szócikkek 
 Irma-akna (Pilisszentiván)
 Jóreménység-altáró
 Lipót-akna
 Solymár I. lejtősakna
 Solymár I. táró
 Solymár-akna
 Solymártelep vasútállomás
 Tisza-lejtősakna (Nagykovácsi)
 Zwierzina-akna (Nagykovácsi)

Magyarország bányászata
Pilisszentiván
Pest megye gazdasága
Az Erzsébet-akna a pilisi szénmedence egyik , a század első évtizedeiben , összesen negyedszázadon keresztül működő bányaüzeme volt Pilisszentiván közigazgatási területén . A bányában kitermelt szén elszállítására nagyvasúti ( tehát normál nyomtávú ) leágazás épült ki a Budapest–Esztergom-vasútvonal azóta megszüntetett Solymártelep nevű iparvasúti rakodó állomásától , és több más , a maga idejében meglehetősen korszerű fejlesztés is történt ugyanitt . A termelést mindvégig nehezítették a gyakori vízbetörések , ezek miatt a bánya művelésévelben felhagytak ; ettől függetlenül egy évtizeddel később az itteni vágatokban felgyülemlett víz okozott szerencsétlenséget a szomszédos bányaüzemek egyikénél ( a Solymár-aknánál ) . Az Erzsébet-akna egykori helyén ma sűrű erdő áll , de a fák között több épület alapjának nyomai is felfedezhetők . Története A Pest vármegyei Pilisszentiván és a szomszédos községek ( Nagykovácsi , Pilisvörösvár , Solymár ) területén már a század közepétől több helyen találtak szénlelőhelyeket , amik abban a korban igen kedvező üzleti lehetőségekkel kecsegtettek , mert a folyamatosan fejlődő Buda , Pest és Óbuda , majd az egyesülésükkel létrejött Budapest iparvállalatainak működéséhez óriási szükség volt a szénre , mint fűtőanyagra , lehetőleg minél kedvezőbb áron . A fővárosi szénigényeket addig csak jelentős távolságból tudták kielégíteni , ezért is volt nagy jelentősége annak , hogy a városhoz ilyen közel sikerült rábukkanni kitermelésre érdemes mennyiségű és többé-kevésbé megfelelő minőségű szénre . A század ezen térségben folytatott széntermelési kísérletei nem voltak túlzottan sikeresek , a térségben mélyített vágatok zöme csak néhány éven keresztül tudott kereskedelmi mennyiségben szenet szolgáltatni , ráadásul a szállítás is csak közúton történhetett . Ezért is számított nagy eredménynek , amikor Pilisszentiván keleti részén , azben átadott esztergomi vasútvonal közelében is szenet találtak . Az akkor már belga érdekeltséggel bíró Budapestvidéki Kőszénbánya Rt. sietve engedélyt kért a területen a szénvagyon kitermelésére , majd az engedélyek birtokában azonnalben ) megkezdte egy akna mélyítését , valamint a pilisvörösvári-pilisszentiváni-solymári hármashatártól egy mintegy másfél kilométeres , normál nyomtávú vasútvonal kiépítését a szállításhoz . Az akkori falu lakott területétől majdnem egy kilométerre délkeletre mélyített szállítóakna mélységeméter , belső átmérőjeméter volt , az üzem területén a külszínen saját szénosztályozót , villamos erőművet és áramfejlesztőt létesítettek . A szállításban részt vevő gépsort gőzgép hajtotta , a dolgozói létszám pedig a bánya fénykorában elérte azfőt . A mélységi vágatok jobb szellőztetése , valamint a már leművelt járatok betömedékeléséhez szükséges tömedékhomok lejuttatása érdekében néhány évvel később egy másik aknát is megpróbáltak lemélyíteni , ám a tektonikai adottságok miatt ez nem hozta meg a kívánt eredményt . Bezárása A bánya járatai mélyen fekvő , vizenyős terület alatt húzódtak , ezért nem volt ritka a történetében a karsztvízbetörés , azas évek elején azonban az öngyulladásos bányatüzek is gyakorivá váltak . Ezért a bánya vezetése elhatározta az akna felhagyását és helyette nem messze – alig több mint egy kilométerrel távolabb , már solymári területen – egy új akna létesítését , hogy a még bőséges készletekkel rendelkező bányamezőt abból az irányból érjék el . A vágatokatvégén lezárták , a berendezéseket pedig áttelepítették az újonnan elkészült Solymár-aknához . A korabeli térképek alapján a bányaüzem a mai pilisszentiváni temetőt északról határoló erdőfolt helyén állt , ezen a területen az avar és a sűrű bozót közt több egykori épület alapjai fedezhetők fel némi keresgéléssel , viszont az akna pontos helye jelenleg a helyszínen nem azonosítható . Pontosan felismerhető , és teljes szakaszán bejárható viszont az Erzsébet-aknai bányaüzem kiszolgálására épített nagyvasúti szárnyvonal nyomvonala , az erdőben néhány betonalj , illetve egy kőhíd is tanúskodik a néhol töltésen , néhol bevágásban futó erdei sétaút „ vasúti” múltjáról . Egyes visszaemlékezések szerint magának a pilisszentiváni temetőnek a területe is a bányához tartozott , de bányaüzemi épületek nem álltak rajta , legfeljebb kiszolgáló létesítmények ( pl. istállók ) . Azas bányaszerencsétlenség A Solymár-akna felől több ( solymári , pilisvörösvári illetve pilisszentiváni területen fekvő ) széntelepet is művelni lehetett , ezért az Erzsébet-akna bányatelkén visszamaradt szénkészlet kiaknázására indított vágatok csakkörül érték el a felhagyott területeket. júniusán dél körül egy kisebb csapat bányász dolgozott ezen a bányaszakaszon , amikor az Erzsébet-aknai járatokban pangó nagy mennyiségű karsztvíz váratlanul beömlött a Solymár-aknai járatrészekbe . A veszélyeztetett szinteken dolgozók nagy része ki tudott menekülni a víz elől a felszínre , de a betörés közvetlen helyszínén dolgozó két bányamunkást egyből elsodorta a víz – ők valószínűleg perceken belül életüket veszthették – , a közelben tevékenykedő kilenc társuk pedig beszorult egy olyan vágatszakaszba , ahonnan csak öt napot átívelő,órás mentőakcióval tudták kiszabadítani őket . A szerencsétlenség vizsgálatát másfél év után azzal zárták le , hogy vis maior történt , tehát arra a megállapításra jutottak , hogy személyes felelősség senkit sem terhel a történtekért . Névhasználat Nem ismert arra vonatkozó adat , hogy az Erzsébet-akna , mint bányászati létesítmény , illetve az Erzsébet-aknai bányaüzem elnevezése elkülönült volna egymástól . Emlékezete A évi bányásznap alkalmából a Pilisszentiváni Helytörténeti Közhasznú Egyesület emlékkövet és információs táblát állított az egykori bányaüzem létesítményei és dolgozói emlékére . Az emlékkő és az információs tábla egymás mellett áll , a temető bejáratától pár lépésre . Források https://sites.google.com/site/pilisibanyaszat/erzsebetakna Kapcsolódó szócikkek Irma-akna ( Pilisszentiván ) Jóreménység-altáró Lipót-akna Solymár I. lejtősakna Solymár I. táró Solymár-akna Solymártelep vasútállomás Tisza-lejtősakna ( Nagykovácsi ) Zwierzina-akna ( Nagykovácsi ) Magyarország bányászata Pilisszentiván Pest megye gazdasága