Fehér libatop
A fehér libatop (Chenopodium album) a disznóparéjfélék családjába tartozó növényfaj, a magyarországi kertek, szántóföldek egyik leggyakoribb gyomnövénye. Fiatal levelei és megőrölt magja ehető, Észak-Indiában régóta termesztett haszonnövény.

Egyéb elnevezései
Fehér libatalp, lágyparéj, libaparéj, lisztes laboda, burján, libatop, cigányparéj, fostos paréj, laboda, lisztes paraj, östörparéj, pulykakása. Mind magyar, mind tudományos (hen: liba, podion: lábacska) nevét libalábra emlékeztető fiatal leveleiről kapta.

Külseje
A fehér libatop egyéves, kétszikű, magról kelő növény. Szára egyenes, felálló, a talaj nedvességétől és tápanyagtartalmától függően 20–200 cm magas, erősen elágazó; oldalágai is felfelé törekvőek. Zöld szárán tompa, néha bepirosodó, hosszanti barázdák láthatók. Gyökere vastag, erőteljesen elágazó karógyökér. Levelei változatos alakúak, rombuszos-tojásdadtól a lándzsásig, szélük egyenetlenül fogazott. Az alsó levelek kb. olyan szélesek, mint amilyen hosszúak; a szár közepén már kétszer hosszabbak szélességüknél. A levelek kopaszak, elsősorban a fonákjukon erősen "lisztesek" (viaszosak).

Június közepétől késő őszig virít. Virágzata piramis alakú, gomolyos fürtvirágzat. Apró virágai zöldek, szirom nélküliek és a levelekhez hasonlóan fehéren lisztporosak; porzót és bibét egyaránt tartalmaznak.

Magjai aprók, feketék, kissé csíkozottak, folyamatosan érnek. Egy növény akár 20 ezer magot is hozhat.

Kromoszómaszáma n=9, de többnyire különböző poliploid változataival lehet találkozni. Az általánosan elterjedt vad formája hexaploid (6n=54), míg a termesztett változat tetraploid (4n=36), de 18-108 között többféle kromoszómaszámú növény megtalálható.

Elterjedése és termőhelye
A fehér libatop ma az egész világon elterjedt a mérsékelt és szubtrópusi zónában: Eurázsiában, Amerikában, Afrikában, Ausztráliában és Óceániában. Eredeti hazája talán a Himalája térségében lehetett. Pakisztánban egészen 4300 m magasságig nő. A megbolygatott, nagy tápanyagtartalmú talajokban érzi jól magát és gyomnövényként tömegesen fordul elő. Már a neolitikum óta kíséri az emberi kultúrákat. Magyarországon az egyik leggyakoribb egyéves gyomnövény, szántóföldeken, kertekben, parlagon hagyott területeken, útszéleken mindenütt közönséges. A talaj pH-ját 4,5-8,3 között tolerálja.

Észak-Indiában és Dél-Afrikában termesztett kultúrnövény.

Felhasználása
Bár rendszeresen irtott gyomnövény, a fehér libatop ehető is; magas kalcium-, vas- és fehérjetartalmával a spenóthoz hasonlóan felhasználható levélzöldségféle lehet (csak fiatal 20–30 cm-es példányai vagy később hajtáscsúcsai). Salátának és levesnek lehet felhasználni, kissé hosszabb főzési időt igényel, mint a spenót. Összegyűjtött, megszárított és megőrölt magvai a hajdinaliszthez hasonlóan alkalmazhatóak a konyhában.

Takarmányozásra is alkalmas, de ha oxálsavtartalma magasabb, nagy mennyiségben etetve a háziállatokkal akár toxikus tüneteket is okozhat. Az oxálsav főzés közben részben lebomlik, de vesekő, köszvény, hiperacidózis esetén nem javasolt a fogyasztása. A növény kisebb mennyiségben mérgező szaponinokat is tartalmaz, de ezek csak kevéssé szívódnak fel és tüneteket többnyire nem okoznak. A túlműtrágyázott talajokban növő libatop leveleiben nitrátokat halmoz fel.

Források
Fehér libatop Bayer CropScience
Fehér libaparéj Terebess: vadon termő zöldség-gyümölcs  
Common lambsquarters  (Chenopodium album) University of California Agriculture and Natural Resources
Chenopodium album - L. Plants for a Future
Chenopodium album (Lamb's-quarters) KingdomPlantae.net
Andreas Emmerling-Skala: Sultan der Gemüsegärten? - Der Weiße Gänsefuß (Chenopodium album) als Nahrungspflanze Schriften des Vereins zur Erhaltung der Nutzpflanzenvielfalt. Band 3, Lennestadt 2005, 

Növényfajok
Gyomnövények
Disznóparéjfélék
A fehér libatop ( Chenopodium album ) a disznóparéjfélék családjába tartozó növényfaj , a magyarországi kertek , szántóföldek egyik leggyakoribb gyomnövénye . Fiatal levelei és megőrölt magja ehető , Észak-Indiában régóta termesztett haszonnövény . Egyéb elnevezései Fehér libatalp , lágyparéj , libaparéj , lisztes laboda , burján , libatop , cigányparéj , fostos paréj , laboda , lisztes paraj , östörparéj , pulykakása . Mind magyar , mind tudományos ( hen : liba , podion : lábacska ) nevét libalábra emlékeztető fiatal leveleiről kapta . Külseje A fehér libatop egyéves , kétszikű , magról kelő növény . Szára egyenes , felálló , a talaj nedvességétől és tápanyagtartalmától függően200 cm magas , erősen elágazó ; oldalágai is felfelé törekvőek . Zöld szárán tompa , néha bepirosodó , hosszanti barázdák láthatók . Gyökere vastag , erőteljesen elágazó karógyökér . Levelei változatos alakúak , rombuszos-tojásdadtól a lándzsásig , szélük egyenetlenül fogazott . Az alsó levelek kb. olyan szélesek , mint amilyen hosszúak ; a szár közepén már kétszer hosszabbak szélességüknél . A levelek kopaszak , elsősorban a fonákjukon erősen " lisztesek " ( viaszosak ) . Június közepétől késő őszig virít . Virágzata piramis alakú , gomolyos fürtvirágzat . Apró virágai zöldek , szirom nélküliek és a levelekhez hasonlóan fehéren lisztporosak ; porzót és bibét egyaránt tartalmaznak . Magjai aprók , feketék , kissé csíkozottak , folyamatosan érnek . Egy növény akárezer magot is hozhat . Kromoszómaszáma n=9 , de többnyire különböző poliploid változataival lehet találkozni . Az általánosan elterjedt vad formája hexaploid=54 ) , míg a termesztett változat tetraploid=36 ) , deközött többféle kromoszómaszámú növény megtalálható . Elterjedése és termőhelye A fehér libatop ma az egész világon elterjedt a mérsékelt és szubtrópusi zónában : Eurázsiában , Amerikában , Afrikában , Ausztráliában és Óceániában . Eredeti hazája talán a Himalája térségében lehetett . Pakisztánban egészenm magasságig nő . A megbolygatott , nagy tápanyagtartalmú talajokban érzi jól magát és gyomnövényként tömegesen fordul elő . Már a neolitikum óta kíséri az emberi kultúrákat . Magyarországon az egyik leggyakoribb egyéves gyomnövény , szántóföldeken , kertekben , parlagon hagyott területeken , útszéleken mindenütt közönséges . A talaj pH-ját5-8,3 között tolerálja . Észak-Indiában és Dél-Afrikában termesztett kultúrnövény . Felhasználása Bár rendszeresen irtott gyomnövény , a fehér libatop ehető is ; magas kalcium- , vas- és fehérjetartalmával a spenóthoz hasonlóan felhasználható levélzöldségféle lehet ( csak fiatal30 cm-es példányai vagy később hajtáscsúcsai ) . Salátának és levesnek lehet felhasználni , kissé hosszabb főzési időt igényel , mint a spenót . Összegyűjtött , megszárított és megőrölt magvai a hajdinaliszthez hasonlóan alkalmazhatóak a konyhában . Takarmányozásra is alkalmas , de ha oxálsavtartalma magasabb , nagy mennyiségben etetve a háziállatokkal akár toxikus tüneteket is okozhat . Az oxálsav főzés közben részben lebomlik , de vesekő , köszvény , hiperacidózis esetén nem javasolt a fogyasztása . A növény kisebb mennyiségben mérgező szaponinokat is tartalmaz , de ezek csak kevéssé szívódnak fel és tüneteket többnyire nem okoznak . A túlműtrágyázott talajokban növő libatop leveleiben nitrátokat halmoz fel . Források Fehér libatop Bayer CropScience Fehér libaparéj Terebess : vadon termő zöldség-gyümölcs Common lambsquarters ( Chenopodium album ) University of California Agriculture and Natural Resources Chenopodium album - L. Plants for a Future Chenopodium album ( Lamb's-quarters ) KingdomPlantae.net Andreas Emmerling-Skala : Sultan der Gemüsegärten ? - Der Weiße Gänsefuß ( Chenopodium album ) als Nahrungspflanze Schriften des Vereins zur Erhaltung der Nutzpflanzenvielfalt . Band Lennestadt Növényfajok Gyomnövények Disznóparéjfélék