Nagyorrú cápa
A nagyorrú cápa (Carcharhinus altimus) a porcos halak (Chondrichthyes) osztályának kékcápaalakúak (Carcharhiniformes) rendjébe, ezen belül a kékcápafélék (Carcharhinidae) családjába tartozó faj.

Előfordulása 
A nagyorrú cápa világszerte előfordul. Az Atlanti-óceán nyugati felén az Amerikai Egyesült Államokbeli Floridától egészen Venezueláig, míg ugyanez óceán keleti felén Szenegál és Ghána között található meg. A Földközi-tengerben is van állománya. Az Indiai-óceánban az elterjedése a Vörös-tenger, a Dél-afrikai Köztársaság és India között terül el. A Nyugat-Csendes-óceánban Kína, Ausztrália és Hawaii között találhatók meg az állományai. A Kelet-Csendes-óceánban a Kaliforniai-öböltől egészen Ecuadorig lelhető fel.

Megjelenése 
Ez a szirticápa általában 250 centiméter hosszú, de 300 centiméteresre is megnőhet. 226 centiméteresen már felnőttnek számít. A legnehezebb kifogott példány 167,8 kilogrammot nyomott. Testalkata tömzsi és orsószerű. Pofája hosszú és széles. Az orrlyukait nagy lebenyek takarják. A fogai háromszög alakúak és fűrészes szélűek. A két hátúszó között jól látható kiemelkedés van. A mell- és hátúszói nagyok és egyenesek. Háti része és oldalai szürkések, alig kivehető mintázatokkal, míg hasi része fehér. A mellúszók belső sarkai feketések.

Életmódja 
Szubtrópusi cápafaj, amely a korallzátonyok közelében él, 20-810 méteres mélységek között. Általában 80-220 méter mélyen tartózkodik. A kontinentális selfeket és lejtőket kedveli; a sekély vízben ritka. A fiatal inkább fentebbi szinteken úszik. Tápláléka csontos halak, más cápák, tüskésrájafélék és tintahalak.

Szaporodása 
A nagyorrú cápa elevenszülő; a szikzacskó méhlepényszerűen kapcsolódik a nőstény szöveteihez. Kétévente ellik egy almot. Az alomban 1-13 kis cápa lehet, az átlag azonban 9. A Földközi-tengerben augusztus és szeptember között, míg a Madagaszkár környékén szeptember és október között jönnek világra a kis cápák. Születésükkor 60-90 centiméteresek. Párosodáskor egymáshoz simulnak.

Felhasználása 
Ennek a cápának csak kisebb mértékű a halászata. Húsáért és májolajáért halásszák.

Képek

Források 
Carcharhinus altimus (Springer, 1950) FishBase
Compagno, L.J.V., 1984. FAO Species Catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Rome: FAO.
Springer, S. 1950. A revision of North American sharks allied to the genus *Carcharhinus*. Am. Mus. Novit. 1-13.

Szirticápák
Halfajok
Az Atlanti-óceán halai
A Földközi-tenger halai
A Csendes-óceán halai
Az Indiai-óceán halai
A Vörös-tenger halai
A nagyorrú cápa ( Carcharhinus altimus ) a porcos halak ( Chondrichthyes ) osztályának kékcápaalakúak ( Carcharhiniformes ) rendjébe , ezen belül a kékcápafélék ( Carcharhinidae ) családjába tartozó faj. Előfordulása A nagyorrú cápa világszerte előfordul . Az Atlanti-óceán nyugati felén az Amerikai Egyesült Államokbeli Floridától egészen Venezueláig , míg ugyanez óceán keleti felén Szenegál és Ghána között található meg . A Földközi-tengerben is van állománya . Az Indiai-óceánban az elterjedése a Vörös-tenger , a Dél-afrikai Köztársaság és India között terül el . A Nyugat-Csendes-óceánban Kína , Ausztrália és Hawaii között találhatók meg az állományai . A Kelet-Csendes-óceánban a Kaliforniai-öböltől egészen Ecuadorig lelhető fel . Megjelenése Ez a szirticápa általábancentiméter hosszú , decentiméteresre is megnőhet.centiméteresen már felnőttnek számít . A legnehezebb kifogott példány8 kilogrammot nyomott . Testalkata tömzsi és orsószerű . Pofája hosszú és széles . Az orrlyukait nagy lebenyek takarják . A fogai háromszög alakúak és fűrészes szélűek . A két hátúszó között jól látható kiemelkedés van . A mell- és hátúszói nagyok és egyenesek . Háti része és oldalai szürkések , alig kivehető mintázatokkal , míg hasi része fehér . A mellúszók belső sarkai feketések . Életmódja Szubtrópusi cápafaj , amely a korallzátonyok közelében él, méteres mélységek között . Általábanméter mélyen tartózkodik . A kontinentális selfeket és lejtőket kedveli ; a sekély vízben ritka . A fiatal inkább fentebbi szinteken úszik . Tápláléka csontos halak , más cápák , tüskésrájafélék és tintahalak . Szaporodása A nagyorrú cápa elevenszülő ; a szikzacskó méhlepényszerűen kapcsolódik a nőstény szöveteihez . Kétévente ellik egy almot . Az alombankis cápa lehet , az átlag azonban 9. A Földközi-tengerben augusztus és szeptember között , míg a Madagaszkár környékén szeptember és október között jönnek világra a kis cápák . Születésükkorcentiméteresek . Párosodáskor egymáshoz simulnak . Felhasználása Ennek a cápának csak kisebb mértékű a halászata . Húsáért és májolajáért halásszák . Képek Források Carcharhinus altimus ( Springer,FishBase Compagno , L.J.V . , FAO Species Catalogue . Vol . Sharks of the world . An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date . Part- Carcharhiniformes . FAO Fish. Synop.4/2):251-655. Rome : FAO. Springer , S. A revision of North American sharks allied to the genus *Carcharhinus * . Am . Mus . Novit . Szirticápák Halfajok Az Atlanti-óceán halai A Földközi-tenger halai A Csendes-óceán halai Az Indiai-óceán halai A Vörös-tenger halai