Vukšić
Vukšić falu Horvátországban Zára megyében. Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik.

Fekvése
Zárától légvonalban 43, közúton 64 km-re, községközpontjától 15 km-re délkeletre, Dalmácia északi részén, Ravni kotari és Bukovica tájegységek határán fekszik.

Története
Vukšić első írásos említése 1392-ben történt. Ebben az időben egy nagy hengeres torony állt itt alatta a településsel, ahol 1392-ben bírósági per volt a kašićiak és Milota Nešustović földjei közötti birtokhatár kérdésében.  A falu nyugati végében egy magaslaton állt Mišljen vára, melyet a helyiek a 19. század végén lebontottak, hogy köveiből házakat építsenek.  A falu keleti részén állt Ostrovica vára, melyet már 1198-ban említenek először. A vár a bribiri grófoké volt, akiknek I. Lajos magyar király 1347-ben Zrin várát adományozta és ezt követően felvették a Zrínyi nevet.

Ezután a falunak több földesura is volt. A környékbeli településekkel együtt 1523-ban elfoglalta és felgyújtotta a török.  1647-ben a kandiai háború során felszabadították a velencei hadak. A török kiűzése után új lakosság érkezett. A falu 1797-ig a Velencei Köztársaság része volt. Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg. 1806-ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett. 1815-ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta, amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgatta 1918-ig. A településnek 1857-ben 336, 1910-ben 457 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején 1941-ben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került. Az 1943. szeptemberi olasz kapituláció, majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett.

1991-ben lakosságának 82 százaléka horvát, 15 százaléka szerb nemzetiségű volt. Még az évben a település szerb igazgatás alá került és a Krajinai Szerb Köztársaság része lett. Templomait lerombolták, horvát lakossága elmenekült. 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. Szerb lakossága elmenekült. A falunak 2011-ben 513 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei
Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma a falutól nem messze a mezőn áll, körülötte régi temető található. Egyszerű, egyhajós épület négyszögletes szentéllyel, homlokzata felett pengefalú harangtoronnyal. A templom a 12. vagy a 13. században épült egy ókori, vagy kora középkori építmény helyén. Mai formáját a török kiűzése utáni, 1663-ban történt újjáépítés során kapta. Ennek során a régi szentélyt elbontották és az új, ma is látható szentélyt építették hozzá. A hozzáépített részek, az ablakok és a kapuzat alakja részleteiben is illeszkednek az eredeti épülethez. 1735-ig ez volt a falu plébániatemploma. 1923-ban és 1972-ben megújították. Ma a Lišane Ostroviče-i plébánia filiája. A templom berendezésének legnagyobb értéke a nagy méretű, fából faragott, gazdagon díszített 18. századi barokk oltár volt.Az oltárkép Szent Mihályt ábrázolta Szent Miklós és Szent Antal társaságában, felettük a Mennyei Atya, a Szentlélek és a gyermekét tartó Szűzanya volt látható. Vászonra festett helyi alkotás volt. A templomban volt még egy régi fakereszt is. Sajnos a délszláv háború során a falut elfoglaló szerbek a templomot felgyújtották, csak a csupasz falak maradtak belőle. Harangjait elvitték. Az épületet 1995-ben teljesen újjáépítették, új harangját 2007-ben szentelték fel. A temetőben 1979-ben kápolnát építettek, amely a háború alatt szintén megsemmisült. A háború után újat építettek helyette a hozzá csatlakozó sekrestyével és ravatalozóval.
A régi plébániaház mellett a 18. században egy Szent Jeromos tiszteletére szentelt kápolnát is építettek, melyet később bővítettek. A homlokzat feletti harangtornya 1885-ben épült, de 1966-ban betonból újjáépítették. Oltárának képe Szent Jeromost ábrázolta, mely a 19. században készült. A kápolnában egy Szűzanya gyermekével és egy másik Mária-szobor is állt, mely tiroli mester munkája volt. A délszláv háború idején a kápolnát a földig rombolták, harangjait elvitték. Ma csak az alapjai láthatók.
A faluban állt egy Szent Katalin kápolna is, melyet stilisztikai jellegzetességei alapján a 15.-17. században építettek. Bejárata felett lunetta, homlokzata felett pedig harangtorony állt két haranggal. Szentélye kissé szűkebb volt a hajónál. Oltárán védőszentjének 19. századi képe volt látható, rajta kívül még egy Szent Katalin szobor is állt a kápolnában. A háború idején ezt is teljesen lerombolták, harangjait elvitték. Még nem építették újjá.
A falu új Szent Katalin temploma 1987-ben épült a régi azonos titulusú templom közelében, mely idővel kicsinek bizonyult. A háborúban ezt is lerombolták. Alapjain 2005-ben új templomot építettek.
A Gradina nevű magaslaton levő maradványok egyike a vaskorban alapított nagy és tágas települések maradványainak. A Gradina uralta a környéket és kiváló kilátást nyújtott Benkovac környékének tágabb területére. Fennmaradt a település körvonala, amely kör alakú alaprajzával, amelynek mérete kb. 100x300 m igazodott a terephez amelyre épült. Egy félkör alakú fal a települést két részre osztja – az akropoliszra és a külvárosra. A domb lábánál van egy vaskori temető található.

Jegyzetek

Források
 Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac, 1987. YU 
 A Građevinar folyóirat 2009. évi 6. száma

További információk
 Benkovac község hivatalos oldala 
 Benkovac turisztikai egyesületének honlapja 
 A zárai érsekség honlapja 
 A split ferences rendtartomány honlapja 
 Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége 

Zára megye települései
Vukšić falu Horvátországban Zára megyében . Közigazgatásilag Benkovachoz tartozik . Fekvése Zárától légvonalban közútonkm-re , községközpontjátólkm-re délkeletre , Dalmácia északi részén , Ravni kotari és Bukovica tájegységek határán fekszik . Története Vukšić első írásos említéseben történt . Ebben az időben egy nagy hengeres torony állt itt alatta a településsel , aholben bírósági per volt a kašićiak és Milota Nešustović földjei közötti birtokhatár kérdésében . A falu nyugati végében egy magaslaton állt Mišljen vára , melyet a helyiek a század végén lebontottak , hogy köveiből házakat építsenek . A falu keleti részén állt Ostrovica vára , melyet márban említenek először . A vár a bribiri grófoké volt , akiknek I. Lajos magyar királyben Zrin várát adományozta és ezt követően felvették a Zrínyi nevet . Ezután a falunak több földesura is volt . A környékbeli településekkel együttban elfoglalta és felgyújtotta a török. ben a kandiai háború során felszabadították a velencei hadak . A török kiűzése után új lakosság érkezett . A faluig a Velencei Köztársaság része volt . Miután a francia seregek felszámolták a Velencei Köztársaságot a campo formiói béke értelmében osztrák csapatok szállták meg.ban a pozsonyi béke alapján az Első Francia Császárság Illír Tartományának része lett.ben a bécsi kongresszus újra Ausztriának adta , amely a Dalmát Királyság részeként Zárából igazgattaig . A településnekbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idejénben a szomszédos településekkel együtt Olaszország fennhatósága alá került . Az szeptemberi olasz kapituláció , majd német megszállás után újra Jugoszlávia része lett . 1991-ben lakosságánakszázaléka horvát, százaléka szerb nemzetiségű volt . Még az évben a település szerb igazgatás alá került és a Krajinai Szerb Köztársaság része lett . Templomait lerombolták , horvát lakossága elmenekült.augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . Szerb lakossága elmenekült . A falunakbenlakosa volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma a falutól nem messze a mezőn áll , körülötte régi temető található . Egyszerű , egyhajós épület négyszögletes szentéllyel , homlokzata felett pengefalú harangtoronnyal . A templom a vagy a században épült egy ókori , vagy kora középkori építmény helyén . Mai formáját a török kiűzése utáni, ban történt újjáépítés során kapta . Ennek során a régi szentélyt elbontották és az új , ma is látható szentélyt építették hozzá . A hozzáépített részek , az ablakok és a kapuzat alakja részleteiben is illeszkednek az eredeti épülethez.ig ez volt a falu plébániatemploma.ban ésben megújították . Ma a Lišane Ostroviče-i plébánia filiája . A templom berendezésének legnagyobb értéke a nagy méretű , fából faragott , gazdagon díszített századi barokk oltár volt.Az oltárkép Szent Mihályt ábrázolta Szent Miklós és Szent Antal társaságában , felettük a Mennyei Atya , a Szentlélek és a gyermekét tartó Szűzanya volt látható . Vászonra festett helyi alkotás volt . A templomban volt még egy régi fakereszt is . Sajnos a délszláv háború során a falut elfoglaló szerbek a templomot felgyújtották , csak a csupasz falak maradtak belőle . Harangjait elvitték . Az épületetben teljesen újjáépítették , új harangjátben szentelték fel . A temetőbenben kápolnát építettek , amely a háború alatt szintén megsemmisült . A háború után újat építettek helyette a hozzá csatlakozó sekrestyével és ravatalozóval . A régi plébániaház mellett a században egy Szent Jeromos tiszteletére szentelt kápolnát is építettek , melyet később bővítettek . A homlokzat feletti harangtornyaben épült , deban betonból újjáépítették . Oltárának képe Szent Jeromost ábrázolta , mely a században készült . A kápolnában egy Szűzanya gyermekével és egy másik Mária-szobor is állt , mely tiroli mester munkája volt . A délszláv háború idején a kápolnát a földig rombolták , harangjait elvitték . Ma csak az alapjai láthatók . A faluban állt egy Szent Katalin kápolna is , melyet stilisztikai jellegzetességei alapján a-17. században építettek . Bejárata felett lunetta , homlokzata felett pedig harangtorony állt két haranggal . Szentélye kissé szűkebb volt a hajónál . Oltárán védőszentjének századi képe volt látható , rajta kívül még egy Szent Katalin szobor is állt a kápolnában . A háború idején ezt is teljesen lerombolták , harangjait elvitték . Még nem építették újjá . A falu új Szent Katalin templomaben épült a régi azonos titulusú templom közelében , mely idővel kicsinek bizonyult . A háborúban ezt is lerombolták . Alapjainben új templomot építettek . A Gradina nevű magaslaton levő maradványok egyike a vaskorban alapított nagy és tágas települések maradványainak . A Gradina uralta a környéket és kiváló kilátást nyújtott Benkovac környékének tágabb területére . Fennmaradt a település körvonala , amely kör alakú alaprajzával , amelynek mérete kb.300 m igazodott a terephez amelyre épült . Egy félkör alakú fal a települést két részre osztja – az akropoliszra és a külvárosra . A domb lábánál van egy vaskori temető található . Jegyzetek Források Benkovački kraj kroz vjekove Benkovac , YU A Građevinar folyóirat évi száma További információk Benkovac község hivatalos oldala Benkovac turisztikai egyesületének honlapja A zárai érsekség honlapja A split ferences rendtartomány honlapja Ravni kotari és Bukovica kulturális öröksége Zára megye települései