Gustaaf Schlegel
Gustaaf Schlegel (Oegstgeest, 1840. szeptember 30. – Leiden, 1903. október 15.; kínai neve pinjin hangsúlyjelekkel: Shī Gǔdé; magyar népszerű: Shi Ku-tö; kínaiul: 施古德) holland sinológus,  természettudós.

Élete

Gustaaf Schlegel a szász származású, nagytekintélyű és elismert természettudós Hermann Schlegel (1804–1884) ornitológus, herpetológus fiaként született 1840-ben. A tudós környezetben nevelkedő Gustaaf hihetetlenül korán, már kilencéves korában kínaiul kezdett tanulni a japanológus J. J. Hoffmanntól (1805–1878), a források szerint kezdetben a szülei tudta nélkül.

Schlegel 1857-ben, mindössze 17 évesen utazott Kínába, melyen madarakat szeretett volna gyűjteni, hogy a kínai madárfauna tudományos leírását elvégezze, csakhogy előtte ezt a munkát  Robert Swinhoe (1836–1877) brit természettudós már elvégezte.

1861-ben miután már megtanulta a kínai nyelv i dialektusát, áttette székhelyét Kantonba, hogy a kantoni dialektust tanulmányozhassa. 1862-ben Batáviában vállalt tolmácsi munkát a holland gyarmati kormány Legfelsőbb Bíróságánál. Munkája mellett tudományos kutatással is foglalkozott, 1866-ban megjelentette monográfiáját a  (天地會), vagyis az „Ég és Föld Szövetsége” nevű titkos társaságról, majd még ebben az évben a kantoni prostitúcióról is írt egy jelentősebb tanulmányt.

1869-ben doktori fokozatott szerzett a Jénai Egyetemen, disszertációját a régi kínai szokások és szabadidős tevékenységek témakörében írta. Ez a dolgozata azonban nyilvánvalóan csak formalitás volt, hiszen addigra tudományos hírnevét a korábbi publikációival már megalapozta.

1872-ben egy súlyosabb betegség miatt Schlegel két év betegszabadságra kényszerült, amelyet Hollandiában töltött. Hazatérve találkozott egykori tanárával, Hoffmannal, aki megkérte, hogy vegye át tőle a holland–kínai tolmácsok képzésének feladatát. Schlegel elvállalta a munkát, és saját kérelmezésére 1875-ben kinevezték a leideni egyetem rendkívüli tanárává, majd 1877-ben kínai professzorává.

1878-ban feleségül vette Catharina Elisabeth Gezina Buddingh-t, de a gyermektelen házasságukat 1890-ben felbontották. Az utolsó éveit nagymértékben beárnyékolta a cukorbetegség, melynek szövődménye miatt mindkét szemére elveszítette látását. 1902-ben vonult nyugdíjba és a rákövetkező évben, 63 éves korában elhunyt. Posztja 1904-ig betöltetlen maradt, amikor is Jan Jakob Maria de Groot (1854–1921) vette át a helyét az egyetemen.

Munkássága
Schlegel legjelentősebb munkájának az 1866-ban publikált, a  titkos társaságról írt tanulmányát tekintik, melynek rendkívüli voltát többek között az adja, hogy mások számára hozzáférhetetlen bírósági anyagokat tudott forrásként felhasználni.

Élete főműve azonban annak a holland–kínai szótárnak (eredeti holland címe: Nederlandsch-Chinees Woordenboek met de transcriptie der chineesche karakters in het Tsiang-tsiu dialect hoofdzakelijk ten behoeve der tolken voor de Chineesche taal in Nederlandsch-Indië; kínaiul: 荷華文語類參) az összeállítása, amely 1882–1891 között összesen 4 kötetben jelent meg. Schlegelt ezért a munkájáért a sinológia legnagyobb szakmai eilsmerésével, a Stanislas Julien-díjjal jutalmazták 1887-ben. Jól lehet, a korabeli német nyelvű kritikák eredményét a sinológia Forth Bridge-e, illetve Eiffel-tornyaként aposztrofálták, Hollandián kívül mégsem tett szert különösebb nemzetközi jelentőségre. A szótár kiadója, a Brill soha korábban nem látott mennyiségben nyomtatta ki a szótárat, amelynek eladatan példányait 1975-ben zúzták be. Schlegel reményei ellenére ugyanis nem a holland vált a sinológia nemzetközi nyelvévé. Emiatt vált vált mára szinte teljesen elfeledetté Schlegel kortársának, egykori mentorának, C. F. M. de Grijsnek a munkássága is, aki kizárólag hollandul írt és publikált.

Schlegel legidőtállóbb szakmai teljesítménye a máig az egyik legnagyobb tekintélyű sinológia szakfolyóiratnak számító T’oung Pao megalapítása, amelyet Henri Cordier-vel közösen 1890-ben indítottak útjára.

Jegyzetek

Irodalom 
  W. L. Idema. Chinese Studies in the Netherlands: Past, Present and Future. Brill, Leiden, 2014 
  William Otterspeer. Leiden Oriental Connections: 1850–1940. E. J. Brill – Universitarie Pres Leiden, 1989

Fordítás 
 

1840-ben született személyek
1903-ban elhunyt személyek
Holland sinológusok
A Leideni Egyetem oktatói
Stanislas Julien-díjasok
Gustaaf Schlegel ( Oegstgeest , szeptember – Leiden , október ; kínai neve pinjin hangsúlyjelekkel : Shī Gǔdé ; magyar népszerű : Shi Ku-tö ; kínaiul : 施古德 ) holland sinológus , természettudós . Élete Gustaaf Schlegel a szász származású , nagytekintélyű és elismert természettudós Hermann Schlegel1884 ) ornitológus , herpetológus fiaként születettben . A tudós környezetben nevelkedő Gustaaf hihetetlenül korán , már kilencéves korában kínaiul kezdett tanulni a japanológus J. J. Hoffmanntól1878 ) , a források szerint kezdetben a szülei tudta nélkül . Schlegelben , mindösszeévesen utazott Kínába , melyen madarakat szeretett volna gyűjteni , hogy a kínai madárfauna tudományos leírását elvégezze , csakhogy előtte ezt a munkát Robert Swinhoe1877 ) brit természettudós már elvégezte . 1861-ben miután már megtanulta a kínai nyelv i dialektusát , áttette székhelyét Kantonba , hogy a kantoni dialektust tanulmányozhassa.ben Batáviában vállalt tolmácsi munkát a holland gyarmati kormány Legfelsőbb Bíróságánál . Munkája mellett tudományos kutatással is foglalkozott, ban megjelentette monográfiáját a ( 天地會 ) , vagyis az „ Ég és Föld Szövetsége” nevű titkos társaságról , majd még ebben az évben a kantoni prostitúcióról is írt egy jelentősebb tanulmányt . 1869-ben doktori fokozatott szerzett a Jénai Egyetemen , disszertációját a régi kínai szokások és szabadidős tevékenységek témakörében írta . Ez a dolgozata azonban nyilvánvalóan csak formalitás volt , hiszen addigra tudományos hírnevét a korábbi publikációival már megalapozta . 1872-ben egy súlyosabb betegség miatt Schlegel két év betegszabadságra kényszerült , amelyet Hollandiában töltött . Hazatérve találkozott egykori tanárával , Hoffmannal , aki megkérte , hogy vegye át tőle a holland–kínai tolmácsok képzésének feladatát . Schlegel elvállalta a munkát , és saját kérelmezéséreben kinevezték a leideni egyetem rendkívüli tanárává , majdben kínai professzorává . 1878-ban feleségül vette Catharina Elisabeth Gezina Buddingh-t , de a gyermektelen házasságukatben felbontották . Az utolsó éveit nagymértékben beárnyékolta a cukorbetegség , melynek szövődménye miatt mindkét szemére elveszítette látását.ben vonult nyugdíjba és a rákövetkező évben,éves korában elhunyt . Posztjaig betöltetlen maradt , amikor is Jan Jakob Maria de Groot1921 ) vette át a helyét az egyetemen . Munkássága Schlegel legjelentősebb munkájának azban publikált , a titkos társaságról írt tanulmányát tekintik , melynek rendkívüli voltát többek között az adja , hogy mások számára hozzáférhetetlen bírósági anyagokat tudott forrásként felhasználni . Élete főműve azonban annak a holland–kínai szótárnak ( eredeti holland címe : Nederlandsch-Chinees Woordenboek met de transcriptie der chineesche karakters in het Tsiang-tsiu dialect hoofdzakelijk ten behoeve der tolken voor de Chineesche taal in Nederlandsch-Indië ; kínaiul : 荷華文語類參 ) az összeállítása , amely1891 között összesenkötetben jelent meg . Schlegelt ezért a munkájáért a sinológia legnagyobb szakmai eilsmerésével , a Stanislas Julien-díjjal jutalmaztákben . Jól lehet , a korabeli német nyelvű kritikák eredményét a sinológia Forth Bridge-e , illetve Eiffel-tornyaként aposztrofálták , Hollandián kívül mégsem tett szert különösebb nemzetközi jelentőségre . A szótár kiadója , a Brill soha korábban nem látott mennyiségben nyomtatta ki a szótárat , amelynek eladatan példányaitben zúzták be . Schlegel reményei ellenére ugyanis nem a holland vált a sinológia nemzetközi nyelvévé . Emiatt vált vált mára szinte teljesen elfeledetté Schlegel kortársának , egykori mentorának , C. F. M. de Grijsnek a munkássága is , aki kizárólag hollandul írt és publikált . Schlegel legidőtállóbb szakmai teljesítménye a máig az egyik legnagyobb tekintélyű sinológia szakfolyóiratnak számító T’oung Pao megalapítása , amelyet Henri Cordier-vel közösenben indítottak útjára . Jegyzetek Irodalom W. L. Idema . Chinese Studies in the Netherlands : Past , Present and Future . Brill , Leiden , William Otterspeer . Leiden Oriental Connections : 1940 . E. J. Brill – Universitarie Pres Leiden , Fordítás 1840-ben született személyek 1903-ban elhunyt személyek Holland sinológusok A Leideni Egyetem oktatói Stanislas Julien-díjasok