Gemärk-hágó
A Gemärk-hágó (, , ladin nyelven Sorabances), egy 1530 m magas, hegyi hágó az olasz Dolomitokban, amelyen az olasz SS 51 főút (Strada de Alemagna) vezet át. 1962-ig a  Dolomit-vasút is itt járt, 1962-es megszüntetésééig. Vízválasztót képez egyfelől (északnyugaton) a Rienz (Rienza) – Eisack (Isarco) – Etsch (Adige) folyórendszer, másfelől (délkeleten) a Boite és Piave vízgyűjtője között.

Fekvése
A délről észak felé emelkedő Höhlenstein-völgy (a Rienz patak völgye) délen Schluderbach helységnél (1437 m) végződik. Ide nyugatról betorkollik egy kis lejtésű, lapos völgy, amelyet délről a Cristallo-hegység tömbje, északról a Dürrenstein és a Knollknopf déli falai határolnak. A völgy legfelső pontján, 1525 m magasan fekszik a néhány házból álló Cimabanche kistelepülés (), mellette az Im Gemärk hágótető (1530 m). A hágótól alig száz méterre keletre húzódik Dél-Tirol (Belluno megye) és Veneto (Belluno megye) határa. Cimabanche házai közigazgatásilag már Venetóhoz, Cortina d’Ampezzo városhoz tartoznak. A hágótól északra és keletre eső terület a dél-tiroli Toblach községhez tartozik. A hágó közelében ered a Rufreddo patak, amely a Boite folyóba torkollik.

Történelme
A 19. századig a Habsburg Birodalom és a Velencei Köztársaság közötti történelmi államhatár a Gemärk-hágón át húzódott. 1829-ben kiépítették a kocsik számára jó járható kövezett főutat, a mai Strada di Alemagna elődjét. Az 1866-ban kitűzött államhatár az Osztrák–Magyar Monarchia és az Olasz Királyság között Haydentől (a mai Cortina d’Ampezzótól) délre, a mai Veneto régió területén, a Sorapiss–Becco di Mezzodì hegyek és a Giau-hágó vonalán húzódott, ez volt az aktuális határvonal az első világháború kitörésekor. 1915 májusában Olaszország a Dolomitokon keresztül is támadást indított, az osztrák hadvezetés Cortinát és az Ampezzói-völgyet védhetetlennek ítélte, a védelmet a Falzarego-hágó – Monte Cristallo – Drei Zinnen jól erődített védvonalára vonták vissza. A Gemärk-hágó, a stratégiai fontosságú Fanes-völgyi utánpótlási útvonallal együtt szilárdan a Monarchia kezén maradt annak ellenére, hogy a közeli Monte Piano fennsíkjáért súlyos harcok folytak. Télen a szűk völgykatlanban mindkét harcoló fél katonái rendszeresen ki voltak téve a lavinaomlásoknak. 1917 végén, a caporettói áttörés után az olaszok az egész Dolomit-frontról visszavonultak, az 1918-as összeomlás után egész Dél-Tirol olasz fennhatóság alá került, Veneto régió határát ismét előretolták a Gemärk hágóig, a volt Tirol területének rovására.

1940 májusában, Ausztria német megszállása és a második világháború kitörése nyomán az olasz kormány nagyarányú erődítési munkákat kezdett a Német Birodalommal (a megszállt Ausztriával) szomszédos hegyvidéken, mivel Mussolini nem bízott Hitler barátságában. A Vallo Alpino („Alpesi védőfal”) keretében a Gemärk-hágó körül, a Freddo-patak völgyében is védelmi vonal épült, melynek neve Sbarramento Passo Cimabanche volt. A sziklába vágott erődökön, tüzérségi bunkereken kívül a hágót keresztülvágó hatalmas tank-elhárító betonárok is épült. A Gemärk-hágó erődítményeivel tovább erősítették az Ampezzói-völgy védelmére korábban kiépített ún. III. védelmi rendszert, amelynek legészakibb előretolt magashegyi állásai a Hohe Gaisl (Croda Rossa d’Ampezzo) hegytömb oldalában voltak, 1900–1950 m magasságban. Ezek az erődök sohasem vettek részt harcban, ma elhagyatva állnak, az első világháborús állások mellett, érdeklődő túrázók örömére.

Közlekedése
A hágó alacsony magassága és a hozzá vezető völgyek völgyek enyhe emelkedése lehetővé tette, hogy a hágót már az ősi időktől fogva használják átkelésre, málhás áruszállításra a Höhlenstein-völgy és a Boite-völgy (az Ampezzói-völgy) között. 1829-ben kövezett utat építettek a hágón keresztül, a „Németországba vezető országutat” (strada di Alemagna). A mai modern közforgalmú főút, az olasz SS 51-es, északról a Höhlenstein-völgyből érkezik ide, és a hágón át délnyugat felé folytatódik. A nemzetközi jelentőségű kereskedelmi főútvonalon igen nagy a teherforgalom. Az „Alemagna” a Puster-völgyön át a német és osztrák áruforgalom Treviso és Velence felé irányuló részét bonyolítja. Autópályává való kiépítésének szándéka időről időre felmerül. Mivel természetvédelmi területeken át halad, a környezetvédők (2017-ig) sikeresen megakadályozták az építkezést. A völgyben a legközelebbi helység Schluderbach (olasz nevén Carbonin), a hágótetőtől nyugatra, kb. 3 km-re.

A délnek tartó SS 51 főút Schluderbach előtt kétfelé ágazik, a Monte Cristallo masszívumot a két út két oldalról kerüli ki. Maga az SS 51 délnyugatnak fordulva a Gemärk-hágón át az Rufreddo-patak majd a Boite folyó völgyén (a Felső-Ampezzói-völgyön) át megy Cortina d’Ampezzo felé, nyugat felől kerülve Monte Cristallót és a Pomagagnon hegyláncot, és Fiames községen keresztül jut Cortinába. A keleti irányban kiágazó SS 48bis főútvonal délkelet felé indul a Popena-völgyben a Misurina-tó felé, kelet felől kerülve a Monte Cristallót. A Gemärk-hágó keleti „párján”, az 1809 m magas Tre Croci-hágónál az SS48bis becsatlakozik az Auronzo di Cadore felől jövő SS 48 főútvonalba. A Cristallót közrefogó két főút Cortinában találkozik ismét össze, innen az SS51-es tovább halad dél felé, a Boite-völgyön át jut el a Piave-völgybe, Calalzóba és (ma már A27-es autópályaként) San Vendemianóba (Treviso megye).

Az egykori Dolomit-vasút állomása 

Az Boite-völgyi frontszakasz ellátására az osztrákok Toblach és Cortina d’Ampezzo között katonai vasútvonalat építettek ki. A Dolomit-vasút (Dolomitenbahn) egyik állomása a Gemärk-hágóban volt, Cimabanche néven. (A két szomszédos állomás Schluderbach és Hospiz/Ospitale voltak.) Az 1917-es caporettói áttörés után az osztrákok a vonalat a bellunói frontszakaszig tovább építették. Az 1918-as összeomlás után az egész Dolomitok Olaszországhoz került, a történelmi Habsburg–velencei határ helyén ma Dél-Tirol (Bolzano megye) és Belluno megye határvonala húzódik. A két világháború között a Dolomit-vasútvonalat az olaszok civil vasútvonalként üzemeltették. 1962. március 13-án a vasútüzemet leállították, a vonalat felszámolták.

A Dolomit-vasút nyomvonalát teljes hosszában a felszínen, a közúttal párhuzamosan vezették, alagutak és nagyobb völgyhidak nélkül. Cimabanche állomáson kitérő vágányok is voltak. A régi vasútállomás épülete ma is megvan, magántulajdonban.

A felszámolt vasútvonal nyomvonalának teljes hosszában kerékpáros túraútvonalat építettek ki, „Dolomiti hosszú út” néven (Langer Weg der Dolomiten / Lunga Via delle Dolomiti), melynek teljes hossza 62 km, Toblachtól a Höhlenstein-völgyön, a Gemärk-gágón és Cortina d’Ampezzón keresztül a Piave-völgyében fekvő Calalzóig. A kerékpárút egyes szakaszait télen sífutópályának használják.

Jegyzetek

További információk 

 A Gemärk-hágó, kerékpáros információ. (quaeldich.de) 
 A „Hosszú kerékpárút” a Dolomit-vasút nyomvonalán. (bahntrassenradwege.de) 

Dolomitok
Trentino-Alto Adige földrajza
Veneto földrajza
Olaszország hágói
Az Alpok hágói
A Gemärk-hágó ( , , ladin nyelven Sorabances ) , egym magas , hegyi hágó az olasz Dolomitokban , amelyen az olasz SSfőút ( Strada de Alemagna ) vezet át.ig a Dolomit-vasút is itt járt, es megszüntetésééig . Vízválasztót képez egyfelől ( északnyugaton ) a Rienz ( Rienza ) – Eisack ( Isarco ) – Etsch ( Adige ) folyórendszer , másfelől ( délkeleten ) a Boite és Piave vízgyűjtője között . Fekvése A délről észak felé emelkedő Höhlenstein-völgy ( a Rienz patak völgye ) délen Schluderbach helységnélm ) végződik . Ide nyugatról betorkollik egy kis lejtésű , lapos völgy , amelyet délről a Cristallo-hegység tömbje , északról a Dürrenstein és a Knollknopf déli falai határolnak . A völgy legfelső pontján,m magasan fekszik a néhány házból álló Cimabanche kistelepülés ( ) , mellette az Im Gemärk hágótetőm ) . A hágótól alig száz méterre keletre húzódik Dél-Tirol ( Belluno megye ) és Veneto ( Belluno megye ) határa . Cimabanche házai közigazgatásilag már Venetóhoz , Cortina d’Ampezzo városhoz tartoznak . A hágótól északra és keletre eső terület a dél-tiroli Toblach községhez tartozik . A hágó közelében ered a Rufreddo patak , amely a Boite folyóba torkollik . Történelme A századig a Habsburg Birodalom és a Velencei Köztársaság közötti történelmi államhatár a Gemärk-hágón át húzódott.ben kiépítették a kocsik számára jó járható kövezett főutat , a mai Strada di Alemagna elődjét . Azban kitűzött államhatár az Osztrák–Magyar Monarchia és az Olasz Királyság között Haydentől ( a mai Cortina d’Ampezzótól ) délre , a mai Veneto régió területén , a Sorapiss–Becco di Mezzodì hegyek és a Giau-hágó vonalán húzódott , ez volt az aktuális határvonal az első világháború kitörésekor.májusában Olaszország a Dolomitokon keresztül is támadást indított , az osztrák hadvezetés Cortinát és az Ampezzói-völgyet védhetetlennek ítélte , a védelmet a Falzarego-hágó – Monte Cristallo – Drei Zinnen jól erődített védvonalára vonták vissza . A Gemärk-hágó , a stratégiai fontosságú Fanes-völgyi utánpótlási útvonallal együtt szilárdan a Monarchia kezén maradt annak ellenére , hogy a közeli Monte Piano fennsíkjáért súlyos harcok folytak . Télen a szűk völgykatlanban mindkét harcoló fél katonái rendszeresen ki voltak téve a lavinaomlásoknak.végén , a caporettói áttörés után az olaszok az egész Dolomit-frontról visszavonultak , azas összeomlás után egész Dél-Tirol olasz fennhatóság alá került , Veneto régió határát ismét előretolták a Gemärk hágóig , a volt Tirol területének rovására . 1940 májusában , Ausztria német megszállása és a második világháború kitörése nyomán az olasz kormány nagyarányú erődítési munkákat kezdett a Német Birodalommal ( a megszállt Ausztriával ) szomszédos hegyvidéken , mivel Mussolini nem bízott Hitler barátságában . A Vallo Alpino ( „ Alpesi védőfal” ) keretében a Gemärk-hágó körül , a Freddo-patak völgyében is védelmi vonal épült , melynek neve Sbarramento Passo Cimabanche volt . A sziklába vágott erődökön , tüzérségi bunkereken kívül a hágót keresztülvágó hatalmas tank-elhárító betonárok is épült . A Gemärk-hágó erődítményeivel tovább erősítették az Ampezzói-völgy védelmére korábban kiépített ún . III. védelmi rendszert , amelynek legészakibb előretolt magashegyi állásai a Hohe Gaisl ( Croda Rossa d’Ampezzo ) hegytömb oldalában voltak, 1950 m magasságban . Ezek az erődök sohasem vettek részt harcban , ma elhagyatva állnak , az első világháborús állások mellett , érdeklődő túrázók örömére . Közlekedése A hágó alacsony magassága és a hozzá vezető völgyek völgyek enyhe emelkedése lehetővé tette , hogy a hágót már az ősi időktől fogva használják átkelésre , málhás áruszállításra a Höhlenstein-völgy és a Boite-völgy ( az Ampezzói-völgy ) között.ben kövezett utat építettek a hágón keresztül , a „ Németországba vezető országutat” ( strada di Alemagna ) . A mai modern közforgalmú főút , az olasz SSes , északról a Höhlenstein-völgyből érkezik ide , és a hágón át délnyugat felé folytatódik . A nemzetközi jelentőségű kereskedelmi főútvonalon igen nagy a teherforgalom . Az „ Alemagna” a Puster-völgyön át a német és osztrák áruforgalom Treviso és Velence felé irányuló részét bonyolítja . Autópályává való kiépítésének szándéka időről időre felmerül . Mivel természetvédelmi területeken át halad , a környezetvédőkig ) sikeresen megakadályozták az építkezést . A völgyben a legközelebbi helység Schluderbach ( olasz nevén Carbonin ) , a hágótetőtől nyugatra , kb.km -re . A délnek tartó SSfőút Schluderbach előtt kétfelé ágazik , a Monte Cristallo masszívumot a két út két oldalról kerüli ki . Maga az SSdélnyugatnak fordulva a Gemärk-hágón át az Rufreddo-patak majd a Boite folyó völgyén ( a Felső-Ampezzói-völgyön ) át megy Cortina d’Ampezzo felé , nyugat felől kerülve Monte Cristallót és a Pomagagnon hegyláncot , és Fiames községen keresztül jut Cortinába . A keleti irányban kiágazó SSis főútvonal délkelet felé indul a Popena-völgyben a Misurina-tó felé , kelet felől kerülve a Monte Cristallót . A Gemärk-hágó keleti „ párján” , azm magas Tre Croci-hágónál az SS48bis becsatlakozik az Auronzo di Cadore felől jövő SSfőútvonalba . A Cristallót közrefogó két főút Cortinában találkozik ismét össze , innen az SS51-es tovább halad dél felé , a Boite-völgyön át jut el a Piave-völgybe , Calalzóba és ( ma már A27-es autópályaként ) San Vendemianóba ( Treviso megye ) . Az egykori Dolomit-vasút állomása Az Boite-völgyi frontszakasz ellátására az osztrákok Toblach és Cortina d’Ampezzo között katonai vasútvonalat építettek ki . A Dolomit-vasút ( Dolomitenbahn ) egyik állomása a Gemärk-hágóban volt , Cimabanche néven . ( A két szomszédos állomás Schluderbach és Hospiz / Ospitale voltak . ) Azes caporettói áttörés után az osztrákok a vonalat a bellunói frontszakaszig tovább építették . Azas összeomlás után az egész Dolomitok Olaszországhoz került , a történelmi Habsburg–velencei határ helyén ma Dél-Tirol ( Bolzano megye ) és Belluno megye határvonala húzódik . A két világháború között a Dolomit-vasútvonalat az olaszok civil vasútvonalként üzemeltették. márciusán a vasútüzemet leállították , a vonalat felszámolták . A Dolomit-vasút nyomvonalát teljes hosszában a felszínen , a közúttal párhuzamosan vezették , alagutak és nagyobb völgyhidak nélkül . Cimabanche állomáson kitérő vágányok is voltak . A régi vasútállomás épülete ma is megvan , magántulajdonban . A felszámolt vasútvonal nyomvonalának teljes hosszában kerékpáros túraútvonalat építettek ki , „ Dolomiti hosszú út” néven ( Langer Weg der Dolomiten / Lunga Via delle Dolomiti ) , melynek teljes hosszakm , Toblachtól a Höhlenstein-völgyön , a Gemärk-gágón és Cortina d’Ampezzón keresztül a Piave-völgyében fekvő Calalzóig . A kerékpárút egyes szakaszait télen sífutópályának használják . Jegyzetek További információk A Gemärk-hágó , kerékpáros információ. ( quaeldich.de ) A „ Hosszú kerékpárút” a Dolomit-vasút nyomvonalán. ( bahntrassenradwege.de ) Dolomitok Trentino-Alto Adige földrajza Veneto földrajza Olaszország hágói Az Alpok hágói