Eduard Buchner
Eduard Buchner (München, 1860. május 20. – Focșani, 1917. augusztus 13.) német vegyész. 1907-ben kémiai Nobel-díjat kapott a sejtmentes fermentáció felfedezéséért.

Tanulmányai 
Eduard Buchner 1860. május 20-án született Münchenben. Apja Dr. Ernst Buchner, a törvényszéki orvostan professzora, anyja Friederike Buchner (leánykori nevén Martin) volt. Szülei kereskedelmi pályára szánták, de apja 1872-es halála után tíz évvel idősebb bátyja, Hans Buchner (aki később neves mikrobiológus lett, ő fedezte fel a vérsavó antibakteriális hatását) lehetővé tette számára a müncheni Technische Hochschulé-be való beiratkozást. Anyagi okok miatt azonban hamarosan félbe kellett hagynia az iskolát és négy évig egy konzervgyárban dolgozott. 1884-től kezdve ismét tanulni kezdett: kémiát a leendő Nobel-díjas Adolf von Baeyertől és botanikát pedig a Botanikai Intézet professzorától, Carl Nägelitől. 1885-ben bátyja segítségével megjelent első közleménye Az oxigén hatása a fermentációra címmel.

Pályafutása
1888-ban doktori címet szerzett a Müncheni Egyetemen. Továbbra is együtt dolgozott von Baeyerrel, 1891-től pedig előadott az egyetemen is. Főnöke segítségével létrehozott egy kis laboratóriumot, ahol fermentációs kísérleteket végzett. 1893-ban kezdte el vizsgálatait szétzúzott élesztőgombákkal, de a laboratóriumok felügyelőbizottsága leállította a munkáját, mondván "ezzel nem érünk el semmit", mert az előző 40 évben már több hasonló kísérletet végeztek.

1893 őszétől Buchner a Kieli Egyetem analitikai kémiai részlegének vezetője lett, két évvel később pedig professzorrá nevezték ki. 1896-tól a Tübingeni Egyetemen adott elő analitikai és gyógyszerészeti kémiát. Ugyanezen évben az őszi szünidő során újrakezdte félbehagyott élesztős kísérleteit a müncheni Higiéniai Intézetben, ahol bátyja tagja volt az igazgatótanácsnak. Néhány hónappal később, 1897. január 9-én már el is küldte eredményeiből írt cikkét (Az élesztősejtek nélküli alkoholos erjedésről) a Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft (A Német Kémiai Társaság jelentései) szerkesztőségének.

A sejtmentes fermentáció

Kísérletében Buchner mozsárban kvarchomokkal együtt szétdörzsölte az élesztőt és mikroszkóppal ellenőrizte, hogy nincsenek benne intakt sejtek. Ha az elegyhez cukrot adott, akkor szén-dioxid fejlődését tapasztalta, akár napokkal később is. Ezáltal bebizonyította, hogy a mikroorganizmusok kémiai folyamataihoz nincsen szükség élő sejtre (ahogyan Louis Pasteur hitte) vagy speciális életerőre. Azt is kimutatta, hogy az erjedés folyamata oxigén jelenlétében is végbemegy. A fermentációt katalizáló anyagot ő zimáznak nevezte el (később kiderült, hogy sok enzim együtteséről van szó).

1898 októberében Buchnert kinevezték a berlini Mezőgazdasági Főiskola általános kémiai tanszékének vezetőjévé, ahol a mezőgazdasági kémia és cukoripari fermentáció témájában tartott előadásokat.

1907-ben a Nobel-díj-bizottság neki ítélte meg az az évi kémiai Nobel-díjat a sejtmentes fermentáció felfedezéséért.

1909-ben a Leopoldina Német Természettudományos Akadémia tagjává választották. Buchner 1909-től a Breslaui Egyetemen, 1911-től pedig a Würzburgi Egyetemen oktatott.

Eduard Buchner az első világháború kitörése után önként csatlakozott a német hadsereghez és őrnagyi rangban katonaorvosként szolgált. 1917. augusztus 3-án a romániai Focşani mellett egy srapnelgránáttól megsebesült és augusztus 13-án egy tábori kórházban sérüléseibe belehalt.

Családja
Buchner 1900. augusztus 19-én feleségül vette Lotte Stahlt. Házasságukból két lány, Friedel (1901-1983) és Luise (1903-1904); valamint két fiú, Hans (1905-1981) és Rudolf (1908-1985) született.

Jegyzetek

Források
Eduard Buchner – Biographical Nobelprize.org
Eduard Buchner HowStuffWorks
Eduard Buchner Notable Names Database
Eduard Buchner Encyclopaedia Britannica

1860-ban született személyek
1917-ben elhunyt személyek
Nobel-díjas kémikusok
Német Nobel-díjasok
Eduard Buchner ( München , május – Focșani , augusztus ) német vegyész.ben kémiai Nobel-díjat kapott a sejtmentes fermentáció felfedezéséért . Tanulmányai Eduard Buchner májusán született Münchenben . Apja Dr . Ernst Buchner , a törvényszéki orvostan professzora , anyja Friederike Buchner ( leánykori nevén Martin ) volt . Szülei kereskedelmi pályára szánták , de apjaes halála után tíz évvel idősebb bátyja , Hans Buchner ( aki később neves mikrobiológus lett , ő fedezte fel a vérsavó antibakteriális hatását ) lehetővé tette számára a müncheni Technische Hochschulé-be való beiratkozást . Anyagi okok miatt azonban hamarosan félbe kellett hagynia az iskolát és négy évig egy konzervgyárban dolgozott.től kezdve ismét tanulni kezdett : kémiát a leendő Nobel-díjas Adolf von Baeyertől és botanikát pedig a Botanikai Intézet professzorától , Carl Nägelitől.ben bátyja segítségével megjelent első közleménye Az oxigén hatása a fermentációra címmel . Pályafutása 1888-ban doktori címet szerzett a Müncheni Egyetemen . Továbbra is együtt dolgozott von Baeyerrel,től pedig előadott az egyetemen is . Főnöke segítségével létrehozott egy kis laboratóriumot , ahol fermentációs kísérleteket végzett.ban kezdte el vizsgálatait szétzúzott élesztőgombákkal , de a laboratóriumok felügyelőbizottsága leállította a munkáját , mondván " ezzel nem érünk el semmit " , mert az előzőévben már több hasonló kísérletet végeztek . 1893 őszétől Buchner a Kieli Egyetem analitikai kémiai részlegének vezetője lett , két évvel később pedig professzorrá nevezték ki.tól a Tübingeni Egyetemen adott elő analitikai és gyógyszerészeti kémiát . Ugyanezen évben az őszi szünidő során újrakezdte félbehagyott élesztős kísérleteit a müncheni Higiéniai Intézetben , ahol bátyja tagja volt az igazgatótanácsnak . Néhány hónappal később , januárén már el is küldte eredményeiből írt cikkét ( Az élesztősejtek nélküli alkoholos erjedésről ) a Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft ( A Német Kémiai Társaság jelentései ) szerkesztőségének . A sejtmentes fermentáció Kísérletében Buchner mozsárban kvarchomokkal együtt szétdörzsölte az élesztőt és mikroszkóppal ellenőrizte , hogy nincsenek benne intakt sejtek . Ha az elegyhez cukrot adott , akkor szén-dioxid fejlődését tapasztalta , akár napokkal később is . Ezáltal bebizonyította , hogy a mikroorganizmusok kémiai folyamataihoz nincsen szükség élő sejtre ( ahogyan Louis Pasteur hitte ) vagy speciális életerőre . Azt is kimutatta , hogy az erjedés folyamata oxigén jelenlétében is végbemegy . A fermentációt katalizáló anyagot ő zimáznak nevezte el ( később kiderült , hogy sok enzim együtteséről van szó ) . 1898 októberében Buchnert kinevezték a berlini Mezőgazdasági Főiskola általános kémiai tanszékének vezetőjévé , ahol a mezőgazdasági kémia és cukoripari fermentáció témájában tartott előadásokat . 1907-ben a Nobel-díj-bizottság neki ítélte meg az az évi kémiai Nobel-díjat a sejtmentes fermentáció felfedezéséért . 1909-ben a Leopoldina Német Természettudományos Akadémia tagjává választották . Buchnertől a Breslaui Egyetemen,től pedig a Würzburgi Egyetemen oktatott . Eduard Buchner az első világháború kitörése után önként csatlakozott a német hadsereghez és őrnagyi rangban katonaorvosként szolgált. augusztusán a romániai Focşani mellett egy srapnelgránáttól megsebesült és augusztusán egy tábori kórházban sérüléseibe belehalt . Családja Buchner augusztusén feleségül vette Lotte Stahlt . Házasságukból két lány , Friedelés Luise valamint két fiú , Hansés Rudolfszületett . Jegyzetek Források Eduard Buchner – Biographical Nobelprize.org Eduard Buchner HowStuffWorks Eduard Buchner Notable Names Database Eduard Buchner Encyclopaedia Britannica 1860-ban született személyek 1917-ben elhunyt személyek Nobel-díjas kémikusok Német Nobel-díjasok