Hans Fischer
Hans Fischer (Höchst am Main, 1881. július 27. – München, 1945. március 31.) német vegyész. 1930-ban kémiai Nobel-díjban részesült a hemin és klorofill szerkezetének felderítéséért és a hemin szintéziséért.

Pályafutása
Hans Fischer 1881. július 27-én született Höchst am Main-ban (ma Frankfurt egyik kerülete). Apja Dr. Eugen Fischer a Stuttgarti Műszaki Főiskola docense és egy wiesbadeni vegyiüzem igazgatója, anyja pedig Anna Fischer (leánykori nevén Herdegen) volt. Stuttgartban járt elemi iskolába, majd wiesbadeni humángimnázium diákja volt, ahol 1899-ben érettségizett. Előbbi a lausanne-i, majd a marburgi egyetemen tanult párhuzamosan kémiát és orvostudományt. 1904-ben megkapta vegyészi oklevelét; 1908-ban Münchenben orvosi diplomát is szerzett.

Rövid ideig egy müncheni klinika munkatársa volt, majd Berlinben a Nobel-díjas Emil Fischer asszisztenseként dolgozott két évet. 1911-ben visszatért Münchenbe, és a Lajos–Miksa Egyetemen adott elő belgyógyászatot. 1913-tól az Élettani Intézet munkatársaként élettant oktatott, majd 1916-ban az Innsbrucki Egyetem meghívására átvette Adolf Windaus helyét az orvosi kémiai tanszék élén. Három évvel később, 1918-ban a Bécsi Egyetemre ment át, majd 1921-ben átvette Heinrich Wieland szerves kémia katedráját a Müncheni Műszaki Főiskolán, ahol aztán haláláig dolgozott.

Munkássága
Fischer pályafutása kezdetétől, 1911-től a heterociklusos vegyületeket, ezen belül a pirrolokat tanulmányozta. 1915-ben kimutatta, hogy az akkor felfedezett örökletes porfíriában a betegek vizelete és ürüléke uroporfirint és koproporfirint tartalmaz.

A hemoglobin

Fischer ezután a hemoglobinnal kezdett foglalkozni, amely a vér oxigénszállítását végzi. A hemoglobin négy globinfehérjén kívül egy heterociklusos, vastartalmú, bonyolult vegyületet, a hemcsoportot tartalmazza, utóbbi köti meg az oxigént. Ekkor már ismert volt – részben Fischer munkája révén – , hogy a hem, illetve a könnyebben kezelhető hem-klorid vagy hemin 76 atomot tartalmaz és képlete C34H32O4N4FeCl, de összekapcsolódásuk módja ismeretlen maradt. Azt addig is tudták, hogy a vasatom eltávolítása után porfirin marad hátra, amelyben nitrogéntartalmú heterociklusos pirrolgyűrűk vannak. Fischer mesterségesen szintetizált egy négy pirrolt tartalmazó "porfint", majd sikerült bebizonyítania, hogy a porfirinekben megtalálható ugyanez a struktúra, bár a természetes molekulák változatosabbak voltak, a hidrogénatomok helyét különböző metil, etil, vinil stb. csoportok foglalták el.

1926-ra Fischer felfedezte a porfirin szintézisének módját és több mint 130 különböző változatot állított elő. Felismerte, hogy a vasatom a molekula közepén helyezkedik el. Meghatározta a hemoglobin bomlástermékeit és azt, hogy az egyszerűbb molekulák esetében kisebb változatosságra számíthat. A mezoporfirinnak 15 lehetséges izomerje volt, és Fischer 12-t elkészített és rájött hogy 9. molekulája azonos a heminből kapott mezoporfirinnal. 1929-re elkészült a protoporfirin szintézisével is, amibe a vasatomot helyezve a természetessel minden szempontból azonos hemint kapott.

A klorofill
A heminnel párhuzamosan Fischer elkezdett dolgozni a klorofillal is; pályafutása során közel 130 cikket írt ebben a témában. Richard Willstätter 1912-ben kimutatta, hogy a növények kétféle klorofillt, a és b változatot tartalmaznak és hogy a klorofillban porfiringyűrű található, melyet ő a hemoglobinéval azonosnak vélt. Fischer hosszas munkával és számos izomer szintetizálásával megállapította a klorofill-a szerkezetét, valamint azt, hogy a vasatomot helyettesítő magnéziumatom szintén a molekula közepén foglal helyet. Kimutatta, hogy a klorofill-b molekulája majdnem azonos a klorofill-a-val, csak egy metilcsoport helyett formilcsoportot tartalmaz.

Pályafutása végén Fischer az epe színanyagait, a bilirubint és biliverdint tanulmányozta. Ezek a vegyületek akkor már majdnem egy évszázada ismertek voltak, de kémiai szerkezetüket homály fedte. Fischer megállapította porfirinszerkezetüket, 1942-ben sikeresen szintetizálta a biliverdint, 1944-ben pedig a bonyolultabb bilirubint is.

Fischer nem csak remek vegyész, de kutatóintézetének tehetséges szervezője is volt és munkatársai és a diákok körében nagyon népszerű volt. Bár fiatalon tüdőbajon esett át, szabad idejében hegyet mászott, síelt és autózott. 1935-ben, 54 évesen feleségül vette Wiltrud Haufét, gyermekeik nem születtek.

Elismerései
Hans Fischer 1930-ban megkapta a kémiai Nobel-díjat a hemin szerkezetének megállapításáért és szintéziséért. Ezenkívül 1925-ben titkos államtanácsossá (Geheimer Regierungsrat) nevezték ki, 1929-ben megkapta a Liebig-emlékérmet és 1937-ben a Davy-érmet. A Holdon róla és Emil Fischerről nevezték el a Fischer-krátert.

Hans Fischer 1945. március 31-én, húsvét vasárnapján öngyilkos lett, miután intézete, laboratóriuma, egész addigi munkája áldozatául esett a szövetségesek bombázásának.

Források
Hans Fischer – Biographical Nobelprize.org
Hans Fischer Notable Names Database 
Hans Fischer Encyclopedia.com
Hans Fischer Encyclopaedia Britannica

1881-ben született személyek
1945-ben elhunyt személyek
Nobel-díjas kémikusok
Német Nobel-díjasok
Hans Fischer ( Höchst am Main , július – München , március ) német vegyész.ban kémiai Nobel-díjban részesült a hemin és klorofill szerkezetének felderítéséért és a hemin szintéziséért . Pályafutása Hans Fischer júliusén született Höchst am Main-ban ( ma Frankfurt egyik kerülete ) . Apja Dr . Eugen Fischer a Stuttgarti Műszaki Főiskola docense és egy wiesbadeni vegyiüzem igazgatója , anyja pedig Anna Fischer ( leánykori nevén Herdegen ) volt . Stuttgartban járt elemi iskolába , majd wiesbadeni humángimnázium diákja volt , aholben érettségizett . Előbbi a lausanne-i , majd a marburgi egyetemen tanult párhuzamosan kémiát és orvostudományt.ben megkapta vegyészi oklevelét;ban Münchenben orvosi diplomát is szerzett . Rövid ideig egy müncheni klinika munkatársa volt , majd Berlinben a Nobel-díjas Emil Fischer asszisztenseként dolgozott két évet.ben visszatért Münchenbe , és a Lajos–Miksa Egyetemen adott elő belgyógyászatot.tól az Élettani Intézet munkatársaként élettant oktatott , majdban az Innsbrucki Egyetem meghívására átvette Adolf Windaus helyét az orvosi kémiai tanszék élén . Három évvel később, ban a Bécsi Egyetemre ment át , majdben átvette Heinrich Wieland szerves kémia katedráját a Müncheni Műszaki Főiskolán , ahol aztán haláláig dolgozott . Munkássága Fischer pályafutása kezdetétől,től a heterociklusos vegyületeket , ezen belül a pirrolokat tanulmányozta.ben kimutatta , hogy az akkor felfedezett örökletes porfíriában a betegek vizelete és ürüléke uroporfirint és koproporfirint tartalmaz . A hemoglobin Fischer ezután a hemoglobinnal kezdett foglalkozni , amely a vér oxigénszállítását végzi . A hemoglobin négy globinfehérjén kívül egy heterociklusos , vastartalmú , bonyolult vegyületet , a hemcsoportot tartalmazza , utóbbi köti meg az oxigént . Ekkor már ismert volt – részben Fischer munkája révén – , hogy a hem , illetve a könnyebben kezelhető hem-klorid vagy heminatomot tartalmaz és képlete C34H32O4N4FeCl , de összekapcsolódásuk módja ismeretlen maradt . Azt addig is tudták , hogy a vasatom eltávolítása után porfirin marad hátra , amelyben nitrogéntartalmú heterociklusos pirrolgyűrűk vannak . Fischer mesterségesen szintetizált egy négy pirrolt tartalmazó " porfint " , majd sikerült bebizonyítania , hogy a porfirinekben megtalálható ugyanez a struktúra , bár a természetes molekulák változatosabbak voltak , a hidrogénatomok helyét különböző metil , etil , vinil stb. csoportok foglalták el . 1926-ra Fischer felfedezte a porfirin szintézisének módját és több mintkülönböző változatot állított elő . Felismerte , hogy a vasatom a molekula közepén helyezkedik el . Meghatározta a hemoglobin bomlástermékeit és azt , hogy az egyszerűbb molekulák esetében kisebb változatosságra számíthat . A mezoporfirinnaklehetséges izomerje volt , és Fischert elkészített és rájött hogy molekulája azonos a heminből kapott mezoporfirinnal.re elkészült a protoporfirin szintézisével is , amibe a vasatomot helyezve a természetessel minden szempontból azonos hemint kapott . A klorofill A heminnel párhuzamosan Fischer elkezdett dolgozni a klorofillal is ; pályafutása során közelcikket írt ebben a témában . Richard Willstätterben kimutatta , hogy a növények kétféle klorofillt , a és b változatot tartalmaznak és hogy a klorofillban porfiringyűrű található , melyet ő a hemoglobinéval azonosnak vélt . Fischer hosszas munkával és számos izomer szintetizálásával megállapította a klorofill-a szerkezetét , valamint azt , hogy a vasatomot helyettesítő magnéziumatom szintén a molekula közepén foglal helyet . Kimutatta , hogy a klorofill-b molekulája majdnem azonos a klorofill-a-val , csak egy metilcsoport helyett formilcsoportot tartalmaz . Pályafutása végén Fischer az epe színanyagait , a bilirubint és biliverdint tanulmányozta . Ezek a vegyületek akkor már majdnem egy évszázada ismertek voltak , de kémiai szerkezetüket homály fedte . Fischer megállapította porfirinszerkezetüket, ben sikeresen szintetizálta a biliverdint, ben pedig a bonyolultabb bilirubint is . Fischer nem csak remek vegyész , de kutatóintézetének tehetséges szervezője is volt és munkatársai és a diákok körében nagyon népszerű volt . Bár fiatalon tüdőbajon esett át , szabad idejében hegyet mászott , síelt és autózott.ben,évesen feleségül vette Wiltrud Haufét , gyermekeik nem születtek . Elismerései Hans Fischerban megkapta a kémiai Nobel-díjat a hemin szerkezetének megállapításáért és szintéziséért . Ezenkívülben titkos államtanácsossá ( Geheimer Regierungsrat ) nevezték ki, ben megkapta a Liebig-emlékérmet ésben a Davy-érmet . A Holdon róla és Emil Fischerről nevezték el a Fischer-krátert . Hans Fischer márciusén , húsvét vasárnapján öngyilkos lett , miután intézete , laboratóriuma , egész addigi munkája áldozatául esett a szövetségesek bombázásának . Források Hans Fischer – Biographical Nobelprize.org Hans Fischer Notable Names Database Hans Fischer Encyclopedia.com Hans Fischer Encyclopaedia Britannica 1881-ben született személyek 1945-ben elhunyt személyek Nobel-díjas kémikusok Német Nobel-díjasok