Luftwaffe (Wehrmacht)
A Luftwaffe a Harmadik Birodalom légiereje volt, melynek létrehozása az Adolf Hitler vezette NSDAP hatalomra jutása után kezdődött meg. A Luftwaffe a szárazföldi erők (Heer) és a haditengerészet (Kriegsmarine) mellett a Wehrmacht három részhadseregének egyike volt a náci Németországban. A Luftwaffe főleg a légierőből és a légvédelmi csapatokból állt, de a második világháború során szárazföldi katonái is voltak a hadsereg támogatására.

A Luftwaffe létrehozása

Az első világháború után 
Annak ellenére, hogy Németországnak a versailles-i békét követően demobilizálnia kellett a Császári Légierőt, és légierőt sem tarthatott fenn, már az 1920-as években és az 1930-as évek elején a Weimari köztársaság titokban civil intézményeknek álcázott katonai pilóta‑kiképzőközpontokat és titkos légi egységeket hozott létre, mint például a Deutschen Verkehrsfliegerschulen, a Hanseatische Fliegerschule vagy a Deutsche Flugwetterdienst.

A Luftwaffe felépítése 
Ennek első lépését már 1933. február 9-én megtették, amikor 40 millió német birodalmi márkát (RM) különítettek el a légi fegyverkezés céljaira, ez az összeg 1933 nyarára 53 millió márkára nőtt.

Ez azonban csak szerény kezdet volt 1933. április 1-jén a birodalmi légügyi megbízott új költségvetéssel állt elő amelyben 168 millió birodalmi márkát szántak a légierő fejlesztésére. 1933. április 6-án az iparmágnásokkal tanácskozást tartottak a légierő fejlesztésének elképzeléseiről. Ennek eredményeként a Harmadik Birodalom minden erejét arra összpontosította, hogy egy bombázórepülő-erőt hozzon létre. A tanácskozás után négy héttel megszületett a Knauss által kidolgozott légierő elmélet, melynek két alapja van:
 az ellenséges városok és gyárak bombázása, ezzel megnehezítve a mozgósítást;
 az ellenség repülőgépeinek megsemmisítése még a reptereken.

A légitámadások elsődleges céljaként Franciaországot és Lengyelországot jelölte ki. Másodlagos célpontként Belgiumot és Csehszlovákiát nevezte meg. Ehhez 15 bombázórepülő ezred felállítását javasolta. Minden repülőezred 26 bombázóból és 6 felderítő repülőgépből állt volna a javaslat szerint. Ezt az elméletet Erhard Milch a Légügyi Minisztérium államtitkára jóváhagyta. A Luftwaffe 1933-as terveiből jól látszik, hogy mennyire áthatotta a német légi hadviselést ez az eszme. A Birodalmi Légügyi Minisztérium 1933 júniusában kidolgozta az elmélethez igazodó légierő-fejlesztési programot. A program kitűzött célja az volt, hogy 51 repülőszázadot felállítsanak 1935-ig. Erre a célra újabb 25 millió márkát fordítottak.

Miután a program még mindig nem felelt meg a német imperialista törekvéseknek, ezért 1933. szeptember végén és október elején egy újabb programot nyújtott be a nem régiben létrehozott repülőparancsnokság, amelyet Hermann Göring és Milch vezetett. A tervben előírták, hogy 1935. október 1-ig 1610 harci repülőgépnek kell elkészülnie. A német hadsereg légi hadviselés politikája eltért minden más országétól. Míg más országokban a légierő fő feladatának a szárazföldi csapatok támogatását tekintették, addig a németeknél a fő feladatot a távolsági légi hadműveletek jelentették, amelyek legtöbb esetben a városok, ipari létesítmények stb. bombázását jelentette. A repülőgépeket a rugalmas támadó hadjáratokhoz tervezték. Így a Blitzkrieg idején szoros kapcsolatban álltak a Wehrmachttal. A németek ekkoriban Kelet- és Délkelet-Európában gyors hadjáratra számítottak. Nyugat-Európában viszont hosszadalmas állóháborúra készültek, amelyet a légierőnek kell majd eldöntenie. Hatalmi törekvéseik fő akadályának a Szovjetuniót tekintették. A várható harcokban azonban saját erőiket túlértékelték és arra készültek, hogy a szovjet csapatokat gyorsan lerohanják és megsemmisítik. Ebben a feladatban a Luftwaffénak jelentős szerepet szántak. A spanyol polgárháború során a német hadvezetés felismerte, hogy a repülőgépeket hatékonyan alkalmazhatják az ellenséges tankok megsemmisítésére, így 1939 elejétől a légierő és a szárazföldi csapatok együtt működése még szorosabbá vált. Erre azért is szükség volt, mert a német fegyverkezés 30%-át a légierő fejlesztése tette ki. Ez nemcsak hatalmas pénzösszeget jelentetett, hanem a repülőgépek számának rohamos növekedését is.

A háború előtti hat év során a repülőgépek hatótávolsága is jelentősen nőtt, 1939-re a három repülőgépnem hatótávolsága (km) az alábbiak szerint alakult:
 Nehézbombázók: 3600
 Könnyűbombázók: 1250
 Vadászrepülőgépek: 1000

A Luftwaffe vezetése

Vezérkar 
A Luftwaffe vezetője az alapítástól kezdve Hermann Göring volt, akit Hitler utasítására a háború vége előtt nem sokkal Robert von Greim váltott fel. Az irányítás a Birodalmi Légügyi Minisztériumból folyt, amely szerepét 1944 áprilisától a Luftwaffe vezérkara, mint felelős hatóság vette át. Az újonnan létrehozott légierő stratégiai beállítottságának kialakulásában fontos szerepet játszott annak első vezérkari főnöke Walther Wever, aki 1935 márciusától töltötte be ezt a pozíciót. Ő már 1933. szeptember elsejétől a légügyi parancsnokság hivatalának a vezetője volt Birodalmi Légügyi Minisztériumban és már a légierő fejlesztésének kezdeti éveiben fontos szerepe volt. 1936. június harmadikán egy repülőgép balesetben életét vesztette. A légierő létrehozása alatt végig Erhard Milch a Birodalmi Légügyi Minisztérium államtitkára volt a Luftwaffe főfelügyelője. Wever halála után Ernst Udet lett Wilhelm Wimmers utódjaként a Birodalmi Légügyi Minisztérium technikai hivatalának vezetőjévé kinevezve. Ezt a pozíciót 1939. február elsejétől létrehozott "Generalluftzeugmeister" hivatala töltötte be. Udet egy szenvedélyes pilóta volt, azonban nem volt tehetséges szervező, így a feladat hamar túlterhelővé vált számára. 1941 novemberében bekövetkezett halála után Erhard Milch vette át a pozícióját. Hans Jeschonneket a Luftwaffenél 1939. február elsejétől szolgáló vezérkari főnököt Günther Korten követte. Miután Jeschonnek alkalmasságát a Hamburgot ért súlyos légitámadás után megkérdőjelezték és ő a Peenemündét ért első súlyos bombázás után öngyilkos lett.

Légiflották és légtérparancsnokságok 

A háború kezdete előtt a Luftwaffe 4 légiflottába volt szétosztva, amelyek területi alapon voltak légtérparancsnokságokba rendelve. Az Luftflotte 1 (Berlin) az I., III., és IV. légtérparancsnokságból állt, amíg a Luftflotte 2 (Braunschweig) a VI. és XI. légtérparancsnokságnak parancsolt. Délnyugat-Németországban volt a Luftflotte 3. (München) a VII., XII. és XIII. légtérparancsnoksággal, míg a Luftflotte 4 (Wien) a VII. és XVII. légtérparancsnoksággal délkeletet fedte le.

A Luftwaffe légtérparancsnokságai hasonlóak voltak, mint a katonai körzetek (németül: Wehrkreise) a hadsereg szervezetében, amelyek meghatározott területi feladatokat vállaltak. Ezek a feladatok mindenek előtt a Luftwaffe berendezéseinek és reptereinek adott körzetben történő fenntartását és az utánpótlás kiképzését jelentették. 1939 Szeptember 1-jei állapottól Németországban 10 légtérparancsnokság volt, amelyeket római számokkal jelöltek. A számozás nem volt folyamatos, mivel egyes légtérparancsnokságok összevonásra kerültek.

Később a háborúban a légiflották, amelyek száma 1940-től 1944-ig hétre nőtt, parancsoltak a Luftwaffe kötelékeinek a fronton. A légiflották 1-től 6-ig lettek átszámozva és mindig különböző hadszíntereken lettek elhelyezve. Ezenkívül volt a Luftflotte Reich, amely a birodalmi területekért volt felelős. A Luftwaffe a megszállt területeken is alakított ki légtérparancsnokságokat és légvédelmi parancsnokságokat, amelyek azt a feladatot látták el, mint a Luftgaeu Németország területén.

A spanyol polgárháborúban 
A Luftwaffe első bevetésérére a spanyol polgárháborúban került sor. Az első 20 Ju 52 repülőt 1936. június 26-án küldték a spanyol nacionalisták támogatására. Milch július 31-én további 86 repülőt küldött a nacionalistáknak. Ezekre a gépekre épült a novemberben létrehozott Condor légió. A szovjetek beavatkozása miatt a köztársaságiak 1937-ben légi fölényt szereztek, ez arra kényszerítette a németeket, hogy a korábban ide küldött gépeiket a legújabb típusokra cseréljék. Az elavultnak ítélt gépeket átadták a spanyol fasisztáknak. 1938 elejéig a Luftwaffe újabb és újabb repülőket vetett be Spanyolországban. Így a korábbi négyszeres túlerő hatszorosra nőtt. Ez a légi túlerő nagyban hozzá járult a fasiszták 1939 májusában elért katonai sikeréhez.

A második világháborúban

1939

Lengyelország 
A Luftwaffe több mint 2000 gépe 1939. szeptember 1-én 4 órakor támadta meg Lengyelországot. Céljuk a lengyel repülők megsemmisítése, valamint a lengyel falvak és városok bombázása volt. A német repülőknek szorosan együtt kellett működnie a szárazföldi csapatokkal. A feladat megoldására a Condor légió utolsó parancsnokát, Wolfram von Richthofent jelölték ki. A feladat megoldására mozgó repülőgép-irányító csapatokat hoztak létre, amelyek a szárazföldi csapatokat követték, és folyamatos összeköttetés biztosítottak a repülőgép kötelékekkel. A Luftwafféban egy speciális alakulatot is létrehoztak, amely 10-14 repülőrajból állt, a csoport egyetlen feladata a 16. páncéloshadtest varsói előretörésének biztosítása volt. Ezt a hadmozdulatot tekinthetjük a Blitzkrieg első alkalmazásának, amely a páncélosok és a zuhanóbombázók szoros együttműködésén alapult. A Luftwaffe a lengyel közlekedési és hírközlő vonalak bombázásával a lengyel haderő harcképességet minimálisra csökkentette. A tervszerű bombázások száma szeptember 18-ára elérte a 9029-et. A németek hamar megszerezték a légi fölényt, viszont a lengyel légierőnek csupán 7%-át semmisítették meg a földön. A lengyel pilóták ellenállását jelzi, hogy a Luftwaffe szeptember 30-áig 521 repülőgépet vesztett. Lengyelországban került sor a háború első nagyszabású bombázására is, amikor a németek néhány nap alatt Varsót szinte földig rombolták. A támadás sorozat alatt a Luftwaffe megközelítőleg 5818 tonna bombát dobott le. Ez a Lengyelországra ledobott bombák 1/3-ának felel meg. A Lengyelország elleni támadást a németek főpróbának tartották, annak érdekében, hogy Nyugat-Európában elkerüljék az álló háborút. A háborúra való felkészülés során a Luftwaffét Észak-, Dél- és Nyugat-Németországban helyezték el. Ezzel a légi hadviselést sokkal rugalmasabbá tették.

1940

Nyugat-Európa 
A lengyelek elleni támadásban a Luftwaffe erőit fokozottabban összpontosította ezzel növelve hatékonyságát. A németek célja Nyugat-Európában is a légi uralom kivívása volt azonban tisztában voltak azzal, hogy az angol-francia gépeket a reptereken tömegesen képtelenek megsemmisíteni, mert a hadszintért nagyobbnak ítélték és az angol-francia légierőt jelentősen túlbecsülték, ezért tartósan jó időjárásra vártak, amelyre csak 1940 tavaszán számíthattak. Az 1940. január 17-ére elkészült támadási tervben azt határozták meg, hogy a légierő a szárazföldi erők támadása előtt 3 nappal minden rendelkezésre álló összes repülővel támadást indít az Északkelet- és Kelet-Franciaországi repülőterek ellen. Az 1940. február 24-én elkészült Fall Gelb fedőnevű utasításában ezt a tervet elvetették ugyanis veszélyeztette a meglepetés erejét. Február végére az a döntés született, hogy a légierőt a támadás kezdete előtt 20 perccel vetik be. Erre a csapásra a légi erő harmadát kívánták alkalmazni. A második légitámadásnak, amelyet a támadás kezdete után 3 órával terveztek, már a szárazföldi csapatok előretörését kellett biztosítania. Egy-egy repülőhadtest sávjába rendszerint 1-2 vadászrepülő ezredet rendeltek, amelyek feladata a bombázók, szárazföldi csapatok és felderítő repülők védelme volt. A lengyelek elleni összpontosított támadással szemben a Nyugat-Európa elleni harcokban a Luftwaffe több részre osztotta erőit. A 2. légiflottát a B hadseregcsoport támogatására rendelték. A 4. repülőhadtestnek a Hollandok elleni támadást kellett támogatnia miközben az angol haditengerészet kötelékeit is támadnia kellett. A VIII. repülőhadtestnek a 6. hadsereg Belgium elleni támadását és előretörését kellett elősegítenie. A 3. légiflottának az "A" és a "C" hadsereg csoporttal kellett együttműködnie. A Kleist-páncéloscsoport támogatására külön repülőgép köteléket hoztak létre, amelynek alapja a 3. harci repülőgépezred volt. A 12. és 16 hadsereget a 2. repülőhadtestnek kellett támogatni. Így csak az 5. repülőhadtestet tudták a francia hátország bombázására küldeni. 1940 májusában a rendelkezésre álló 14 bombázórepülő ezredből 5 a holland–belga mellékirányban tevékenykedő 2. légiflottába tartozott, 8-at a 3. légiflotta tevékenységi körében vetettek be, egyet pedig a haditengerészet rendelkezésére bocsátottak. A zuhanóbombázó kötelékeket is összevonták úgy hogy 10 csoportjuk kizárólag a 2., 3. és 5. repülőhadtest kötelékében kerültek bevetésre. A repülőhadtestek és a hadsereg szoros kapcsolatát az úgynevezett repülő-együttműködési törzsek biztosították. Az 1940. május 10-ei légi hadművelet a Freiburg im Breisgau elleni terrortámadással vette kezdetét. Az ezt követő 72 reptér ellen intézett légitámadás sorozat célja a holland és belga légierő szétverése volt, de az angol és francia légierő is jelentős károkat szenvedett. Ezzel a Luftwaffe Nyugat-Európában is megszerezte a légi fölényt. A francia légierő vereségének fő oka az volt, hogy a németekkel ellentétben nem fejlesztették a repülőgépipart így a háború kitörésekor összesen 1078 darab korszerűnek mondható repülővel rendelkezett az Armée de l'Air. A Luftwaffe teljes győzelme május 13-án következett be, amikor a Maas folyón történő átkelés megakadályozására indított francia és angol bombázók súlyos veszteségeket szenvedtek. A légierő feladata elsősorban továbbra is a szárazföldi erők támogatása volt. Kivéve a IX. repülőhadtestet, amelynek a Dunkerque környékén bekerített ellenséges erőket kellett megsemmisítenie. Ezt a feladatot azonban nem sikerült teljesítenie, sőt a Dunkerque feletti harcokban a Luftwaffe gyakran a légi fölényét is elvesztette. A német légierő 1940. május 31-től a francia hátország elleni támadásokba kezdett, amelyek legfőbb célja a lakosság megfélemlítése és demoralizálása volt. Az utolsó nagyszabású légi hadműveletben (Paula), amelyet június 5. és 9. hajtottak végre megsemmisítették a francia légierő maradékát. A franciaországi hadjárat mindkét fél légi erejének súlyos veszteségekkel járt.

Források 
 Olaf Groehler: A légi háborúk története, 1910–1980; ford. Nádai Gyula; 2. átdolg., bőv. kiad.; Zrínyi, Bp., 1983
 Alexander Lüdeke: Der Zweite Weltkrieg
 Richard Overy: A Harmadik Birodalom krónikája; ford.  Babits Péter; Alexandra, Pécs, 2012

További információk 
Adolf Galland: 104 légigyőzelmem. Elsők és utolsók; ford. Tobak Tibor, Cserny Miklós; Hungavia, Bp., 1991 (Kalandok a levegőben)
Edwin P. Hoyt: Göring és a Luftwaffe; ford. Losonci Gábor; Victoria, Pécs, 1994 
David Baker: Adolf Galland, a Luftwaffe leghíresebb vadászpilótája; ford. Vágó Tímea; Hajja, Debrecen, 1997 
Donald Caldwell: A JG 26 hadműveleti naplója, 1939–1942; ford. Bereczki Gábor, Szabó Tamara, Vágó Tímea; Hajja, Debrecen, 1998 (20. századi hadtörténet)
2. 1943–1945; ford. Erdei Zsolt, Moczok Péter, 2001
Mike Spick: A Luftwaffe ászai. A Jagdfliegerek taktikái és harceljárásai a II. világháborúban; ford. Györkös Attila, Szabó Tamara, Vágó Tímea; Hajja, Debrecen, 1998 (20. századi hadtörténet)
Edmund Blandford: Célpont: Anglia. A Luftwaffe szárnyain a II. világháborúban; ford. Szilágyi Norbert; Hajja, Debrecen, 1999 (20. századi hadtörténet)
A Luftwaffe. A német légierő képes története a II. világháborúban; szerk. John Pimlott; Hajja, Debrecen, 1999 (20. századi hadtörténet)
A Luftwaffe vadászlégiereje. Ahogy a vadászpilóták látták; többekkel, szerk. David C. Isby, ford. Szabolcsi Ferenc; Hajja, Debrecen, 1999 (20. századi hadtörténet)
Peter Hinchliffe: Éjszakai vadászok. A Luftwaffe éjszakai vadászainak küzdelme a bombázóparancsnoksággal; ford. Veréb András; Hajja, Debrecen, 2000 (20. századi hadtörténet)
Peter C. Smith: Stukák / Villámháború Lengyelországtól Dunkerque-ig, 1939–1940 / Villámháború keleten, 1941–1945; ford. Császár László; Hajja, Debrecen, 2000 (20. századi hadtörténet; A Luftwaffe bevetésen)
Földi Pál: A Luftwaffe. A német katonai repülés története a második világháború alatt; Anno, Bp., 2000
Mike Spick: A Luftwaffe bombázó ászai. Pilóták, repülőgépek, harceljárások; ford. Vida István; Hajja, Debrecen, 2001 (20. századi hadtörténet)
Manfred Griehl: Német bombázók; ford. Moczok Péter, Vágó Tímea; Hajja, Debrecen, 2001 (20. századi hadtörténet)
Chris Goss: Véres Vizcaya. A Luftwaffe egyetlen nagy hatótávolságú haditengerészeti vadászrepülő-egységének – azaz az V. Gruppe/Kampfgeschwader 40-nek – és ellenfeleinek története, 1942–1944; ford. Veréb András; Hajja, Debrecen, 2001 (20. századi hadtörténet)
Morten Jessen: A Focke-Wulf 190-es. A halálmadár születése, 1939–1943; ford. Moczok Péter; Hajja, Debrecen, 2002 (20. századi hadtörténet; A Luftwaffe bevetésen)
Jeffrey L. Ethell: Sasok Észak-Afrika és a Földközi-tenger felett, 1940–1943; ford. Moczok Péter; Hajja, Debrecen, 2002 (20. századi hadtörténet)
Alfred Price: A Luftwaffe utolsó éve. 1944. május–1945. május; ford. Bilik Péter; Hajja, Debrecen, 2002 (20. századi hadtörténet)
Kurt Rieder: A Luftwaffe szupertitkos fejlesztései. A III. Birodalom kísérleti repülőgépei; Vagabund, Kecskemét, 2004
Norbert Hannig: A Luftwaffe szolgálatában. Harcaim a keleti fronttól a szülőföld védelméig; sajtó alá rend. John Weal, ford. Bilik Péter; Hajja, Debrecen, 2005 (20. századi hadtörténet)
Mike Spick: A diadalmas Luftwaffe. Alternatív történelem; ford. Novák Gábor; Gold Book, Debrecen, 2008
Földi Pál: Condor Légió; Puedlo, Nagykovácsi, 2009
Erich Sommer: Luftwaffe sas; ford. Molnár György; Európa, Bp., 2019

A Harmadik Birodalom szervezetei
Németország hadereje
A Luftwaffe a Harmadik Birodalom légiereje volt , melynek létrehozása az Adolf Hitler vezette NSDAP hatalomra jutása után kezdődött meg . A Luftwaffe a szárazföldi erők ( Heer ) és a haditengerészet ( Kriegsmarine ) mellett a Wehrmacht három részhadseregének egyike volt a náci Németországban . A Luftwaffe főleg a légierőből és a légvédelmi csapatokból állt , de a második világháború során szárazföldi katonái is voltak a hadsereg támogatására . A Luftwaffe létrehozása Az első világháború után Annak ellenére , hogy Németországnak a versailles-i békét követően demobilizálnia kellett a Császári Légierőt , és légierőt sem tarthatott fenn , már azas években és azas évek elején a Weimari köztársaság titokban civil intézményeknek álcázott katonai pilóta‑kiképzőközpontokat és titkos légi egységeket hozott létre , mint például a Deutschen Verkehrsfliegerschulen , a Hanseatische Fliegerschule vagy a Deutsche Flugwetterdienst . A Luftwaffe felépítése Ennek első lépését már februárén megtették , amikormillió német birodalmi márkát ( RM ) különítettek el a légi fegyverkezés céljaira , ez az összegnyaráramillió márkára nőtt . Ez azonban csak szerény kezdet volt áprilisjén a birodalmi légügyi megbízott új költségvetéssel állt elő amelybenmillió birodalmi márkát szántak a légierő fejlesztésére. áprilisán az iparmágnásokkal tanácskozást tartottak a légierő fejlesztésének elképzeléseiről . Ennek eredményeként a Harmadik Birodalom minden erejét arra összpontosította , hogy egy bombázórepülő-erőt hozzon létre . A tanácskozás után négy héttel megszületett a Knauss által kidolgozott légierő elmélet , melynek két alapja van : az ellenséges városok és gyárak bombázása , ezzel megnehezítve a mozgósítást ; az ellenség repülőgépeinek megsemmisítése még a reptereken . A légitámadások elsődleges céljaként Franciaországot és Lengyelországot jelölte ki . Másodlagos célpontként Belgiumot és Csehszlovákiát nevezte meg . Ehhezbombázórepülő ezred felállítását javasolta . Minden repülőezredbombázóból ésfelderítő repülőgépből állt volna a javaslat szerint . Ezt az elméletet Erhard Milch a Légügyi Minisztérium államtitkára jóváhagyta . A Luftwaffeas terveiből jól látszik , hogy mennyire áthatotta a német légi hadviselést ez az eszme . A Birodalmi Légügyi Minisztériumjúniusában kidolgozta az elmélethez igazodó légierő-fejlesztési programot . A program kitűzött célja az volt , hogyrepülőszázadot felállítsanakig . Erre a célra újabbmillió márkát fordítottak . Miután a program még mindig nem felelt meg a német imperialista törekvéseknek , ezért szeptember végén és október elején egy újabb programot nyújtott be a nem régiben létrehozott repülőparancsnokság , amelyet Hermann Göring és Milch vezetett . A tervben előírták , hogy októberigharci repülőgépnek kell elkészülnie . A német hadsereg légi hadviselés politikája eltért minden más országétól . Míg más országokban a légierő fő feladatának a szárazföldi csapatok támogatását tekintették , addig a németeknél a fő feladatot a távolsági légi hadműveletek jelentették , amelyek legtöbb esetben a városok , ipari létesítmények stb. bombázását jelentette . A repülőgépeket a rugalmas támadó hadjáratokhoz tervezték . Így a Blitzkrieg idején szoros kapcsolatban álltak a Wehrmachttal . A németek ekkoriban Kelet- és Délkelet-Európában gyors hadjáratra számítottak . Nyugat-Európában viszont hosszadalmas állóháborúra készültek , amelyet a légierőnek kell majd eldöntenie . Hatalmi törekvéseik fő akadályának a Szovjetuniót tekintették . A várható harcokban azonban saját erőiket túlértékelték és arra készültek , hogy a szovjet csapatokat gyorsan lerohanják és megsemmisítik . Ebben a feladatban a Luftwaffénak jelentős szerepet szántak . A spanyol polgárháború során a német hadvezetés felismerte , hogy a repülőgépeket hatékonyan alkalmazhatják az ellenséges tankok megsemmisítésére , ígyelejétől a légierő és a szárazföldi csapatok együtt működése még szorosabbá vált . Erre azért is szükség volt , mert a német fegyverkezés-át a légierő fejlesztése tette ki . Ez nemcsak hatalmas pénzösszeget jelentetett , hanem a repülőgépek számának rohamos növekedését is . A háború előtti hat év során a repülőgépek hatótávolsága is jelentősen nőtt , re a három repülőgépnem hatótávolsága ( km ) az alábbiak szerint alakult : Nehézbombázók : Könnyűbombázók : Vadászrepülőgépek : A Luftwaffe vezetése Vezérkar A Luftwaffe vezetője az alapítástól kezdve Hermann Göring volt , akit Hitler utasítására a háború vége előtt nem sokkal Robert von Greim váltott fel . Az irányítás a Birodalmi Légügyi Minisztériumból folyt , amely szerepétáprilisától a Luftwaffe vezérkara , mint felelős hatóság vette át . Az újonnan létrehozott légierő stratégiai beállítottságának kialakulásában fontos szerepet játszott annak első vezérkari főnöke Walther Wever , akimárciusától töltötte be ezt a pozíciót . Ő már szeptember elsejétől a légügyi parancsnokság hivatalának a vezetője volt Birodalmi Légügyi Minisztériumban és már a légierő fejlesztésének kezdeti éveiben fontos szerepe volt. június harmadikán egy repülőgép balesetben életét vesztette . A légierő létrehozása alatt végig Erhard Milch a Birodalmi Légügyi Minisztérium államtitkára volt a Luftwaffe főfelügyelője . Wever halála után Ernst Udet lett Wilhelm Wimmers utódjaként a Birodalmi Légügyi Minisztérium technikai hivatalának vezetőjévé kinevezve . Ezt a pozíciót február elsejétől létrehozott " Generalluftzeugmeister " hivatala töltötte be . Udet egy szenvedélyes pilóta volt , azonban nem volt tehetséges szervező , így a feladat hamar túlterhelővé vált számára.novemberében bekövetkezett halála után Erhard Milch vette át a pozícióját . Hans Jeschonneket a Luftwaffenél február elsejétől szolgáló vezérkari főnököt Günther Korten követte . Miután Jeschonnek alkalmasságát a Hamburgot ért súlyos légitámadás után megkérdőjelezték és ő a Peenemündét ért első súlyos bombázás után öngyilkos lett . Légiflották és légtérparancsnokságok A háború kezdete előtt a Luftwaffelégiflottába volt szétosztva , amelyek területi alapon voltak légtérparancsnokságokba rendelve . Az Luftflotte ( Berlin ) az I. , III. , és IV. légtérparancsnokságból állt , amíg a Luftflotte( Braunschweig ) a VI. és XI. légtérparancsnokságnak parancsolt . Délnyugat-Németországban volt a Luftflotte ( München ) a VII. , XII. és XIII. légtérparancsnoksággal , míg a Luftflotte( Wien ) a VII. és XVII. légtérparancsnoksággal délkeletet fedte le . A Luftwaffe légtérparancsnokságai hasonlóak voltak , mint a katonai körzetek ( németül : Wehrkreise ) a hadsereg szervezetében , amelyek meghatározott területi feladatokat vállaltak . Ezek a feladatok mindenek előtt a Luftwaffe berendezéseinek és reptereinek adott körzetben történő fenntartását és az utánpótlás kiképzését jelentették.Szeptemberjei állapottól Németországbanlégtérparancsnokság volt , amelyeket római számokkal jelöltek . A számozás nem volt folyamatos , mivel egyes légtérparancsnokságok összevonásra kerültek . Később a háborúban a légiflották , amelyek számatőlig hétre nőtt , parancsoltak a Luftwaffe kötelékeinek a fronton . A légiflottáktőlig lettek átszámozva és mindig különböző hadszíntereken lettek elhelyezve . Ezenkívül volt a Luftflotte Reich , amely a birodalmi területekért volt felelős . A Luftwaffe a megszállt területeken is alakított ki légtérparancsnokságokat és légvédelmi parancsnokságokat , amelyek azt a feladatot látták el , mint a Luftgaeu Németország területén . A spanyol polgárháborúban A Luftwaffe első bevetésérére a spanyol polgárháborúban került sor . Az elsőJurepülőt júniusán küldték a spanyol nacionalisták támogatására . Milch júliusén továbbirepülőt küldött a nacionalistáknak . Ezekre a gépekre épült a novemberben létrehozott Condor légió . A szovjetek beavatkozása miatt a köztársaságiakben légi fölényt szereztek , ez arra kényszerítette a németeket , hogy a korábban ide küldött gépeiket a legújabb típusokra cseréljék . Az elavultnak ítélt gépeket átadták a spanyol fasisztáknak.elejéig a Luftwaffe újabb és újabb repülőket vetett be Spanyolországban . Így a korábbi négyszeres túlerő hatszorosra nőtt . Ez a légi túlerő nagyban hozzá járult a fasisztákmájusában elért katonai sikeréhez . A második világháborúban 1939 Lengyelország A Luftwaffe több mintgépe szeptemberénórakor támadta meg Lengyelországot . Céljuk a lengyel repülők megsemmisítése , valamint a lengyel falvak és városok bombázása volt . A német repülőknek szorosan együtt kellett működnie a szárazföldi csapatokkal . A feladat megoldására a Condor légió utolsó parancsnokát , Wolfram von Richthofent jelölték ki . A feladat megoldására mozgó repülőgép-irányító csapatokat hoztak létre , amelyek a szárazföldi csapatokat követték , és folyamatos összeköttetés biztosítottak a repülőgép kötelékekkel . A Luftwafféban egy speciális alakulatot is létrehoztak , amelyrepülőrajból állt , a csoport egyetlen feladata a páncéloshadtest varsói előretörésének biztosítása volt . Ezt a hadmozdulatot tekinthetjük a Blitzkrieg első alkalmazásának , amely a páncélosok és a zuhanóbombázók szoros együttműködésén alapult . A Luftwaffe a lengyel közlekedési és hírközlő vonalak bombázásával a lengyel haderő harcképességet minimálisra csökkentette . A tervszerű bombázások száma szeptemberára elérte aet . A németek hamar megszerezték a légi fölényt , viszont a lengyel légierőnek csupán-át semmisítették meg a földön . A lengyel pilóták ellenállását jelzi , hogy a Luftwaffe szeptemberáigrepülőgépet vesztett . Lengyelországban került sor a háború első nagyszabású bombázására is , amikor a németek néhány nap alatt Varsót szinte földig rombolták . A támadás sorozat alatt a Luftwaffe megközelítőlegtonna bombát dobott le . Ez a Lengyelországra ledobott bombák3-ának felel meg . A Lengyelország elleni támadást a németek főpróbának tartották , annak érdekében , hogy Nyugat-Európában elkerüljék az álló háborút . A háborúra való felkészülés során a Luftwaffét Észak- , Dél- és Nyugat-Németországban helyezték el . Ezzel a légi hadviselést sokkal rugalmasabbá tették . 1940 Nyugat-Európa A lengyelek elleni támadásban a Luftwaffe erőit fokozottabban összpontosította ezzel növelve hatékonyságát . A németek célja Nyugat-Európában is a légi uralom kivívása volt azonban tisztában voltak azzal , hogy az angol-francia gépeket a reptereken tömegesen képtelenek megsemmisíteni , mert a hadszintért nagyobbnak ítélték és az angol-francia légierőt jelentősen túlbecsülték , ezért tartósan jó időjárásra vártak , amelyre csaktavaszán számíthattak . Az januárére elkészült támadási tervben azt határozták meg , hogy a légierő a szárazföldi erők támadása előttnappal minden rendelkezésre álló összes repülővel támadást indít az Északkelet- és Kelet-Franciaországi repülőterek ellen . Az februárén elkészült Fall Gelb fedőnevű utasításában ezt a tervet elvetették ugyanis veszélyeztette a meglepetés erejét . Február végére az a döntés született , hogy a légierőt a támadás kezdete előttperccel vetik be . Erre a csapásra a légi erő harmadát kívánták alkalmazni . A második légitámadásnak , amelyet a támadás kezdete utánórával terveztek , már a szárazföldi csapatok előretörését kellett biztosítania . Egy-egy repülőhadtest sávjába rendszerintvadászrepülő ezredet rendeltek , amelyek feladata a bombázók , szárazföldi csapatok és felderítő repülők védelme volt . A lengyelek elleni összpontosított támadással szemben a Nyugat-Európa elleni harcokban a Luftwaffe több részre osztotta erőit . A légiflottát a B hadseregcsoport támogatására rendelték . A repülőhadtestnek a Hollandok elleni támadást kellett támogatnia miközben az angol haditengerészet kötelékeit is támadnia kellett . A VIII. repülőhadtestnek a hadsereg Belgium elleni támadását és előretörését kellett elősegítenie . A légiflottának az " A " és a " C " hadsereg csoporttal kellett együttműködnie . A Kleist-páncéloscsoport támogatására külön repülőgép köteléket hoztak létre , amelynek alapja a harci repülőgépezred volt . A éshadsereget a repülőhadtestnek kellett támogatni . Így csak az repülőhadtestet tudták a francia hátország bombázására küldeni.májusában a rendelkezésre állóbombázórepülő ezredbőla holland–belga mellékirányban tevékenykedő légiflottába tartozott , at a légiflotta tevékenységi körében vetettek be , egyet pedig a haditengerészet rendelkezésére bocsátottak . A zuhanóbombázó kötelékeket is összevonták úgy hogycsoportjuk kizárólag a , és repülőhadtest kötelékében kerültek bevetésre . A repülőhadtestek és a hadsereg szoros kapcsolatát az úgynevezett repülő-együttműködési törzsek biztosították . Az májusei légi hadművelet a Freiburg im Breisgau elleni terrortámadással vette kezdetét . Az ezt követőreptér ellen intézett légitámadás sorozat célja a holland és belga légierő szétverése volt , de az angol és francia légierő is jelentős károkat szenvedett . Ezzel a Luftwaffe Nyugat-Európában is megszerezte a légi fölényt . A francia légierő vereségének fő oka az volt , hogy a németekkel ellentétben nem fejlesztették a repülőgépipart így a háború kitörésekor összesendarab korszerűnek mondható repülővel rendelkezett az Armée de l'Air . A Luftwaffe teljes győzelme májusán következett be , amikor a Maas folyón történő átkelés megakadályozására indított francia és angol bombázók súlyos veszteségeket szenvedtek . A légierő feladata elsősorban továbbra is a szárazföldi erők támogatása volt . Kivéve a IX . repülőhadtestet , amelynek a Dunkerque környékén bekerített ellenséges erőket kellett megsemmisítenie . Ezt a feladatot azonban nem sikerült teljesítenie , sőt a Dunkerque feletti harcokban a Luftwaffe gyakran a légi fölényét is elvesztette . A német légierő májustől a francia hátország elleni támadásokba kezdett , amelyek legfőbb célja a lakosság megfélemlítése és demoralizálása volt . Az utolsó nagyszabású légi hadműveletben ( Paula ) , amelyet június és hajtottak végre megsemmisítették a francia légierő maradékát . A franciaországi hadjárat mindkét fél légi erejének súlyos veszteségekkel járt . Források Olaf Groehler : A légi háborúk története, 1980 ; ford . Nádai Gyula ; átdolg . , bőv. kiad . ; Zrínyi , Bp. , Alexander Lüdeke : Der Zweite Weltkrieg Richard Overy : A Harmadik Birodalom krónikája ; ford . Babits Péter ; Alexandra , Pécs , További információk Adolf Galland: légigyőzelmem . Elsők és utolsók ; ford . Tobak Tibor , Cserny Miklós ; Hungavia, Bp. , ( Kalandok a levegőben ) Edwin P. Hoyt : Göring és a Luftwaffe ; ford . Losonci Gábor ; Victoria , Pécs , David Baker : Adolf Galland , a Luftwaffe leghíresebb vadászpilótája ; ford . Vágó Tímea ; Hajja , Debrecen , Donald Caldwell : A JGhadműveleti naplója, 1942 ; ford . Bereczki Gábor , Szabó Tamara , Vágó Tímea ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) 2.1945 ; ford . Erdei Zsolt , Moczok Péter , Mike Spick : A Luftwaffe ászai . A Jagdfliegerek taktikái és harceljárásai a II. világháborúban ; ford . Györkös Attila , Szabó Tamara , Vágó Tímea ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Edmund Blandford : Célpont : Anglia . A Luftwaffe szárnyain a II. világháborúban ; ford . Szilágyi Norbert ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) A Luftwaffe . A német légierő képes története a II. világháborúban ; szerk . John Pimlott ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) A Luftwaffe vadászlégiereje . Ahogy a vadászpilóták látták ; többekkel , szerk . David C. Isby , ford . Szabolcsi Ferenc ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Peter Hinchliffe : Éjszakai vadászok . A Luftwaffe éjszakai vadászainak küzdelme a bombázóparancsnoksággal ; ford . Veréb András ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Peter C. Smith : Stukák / Villámháború Lengyelországtól Dunkerque-ig, 1940 / Villámháború keleten, 1945 ; ford . Császár László ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ; A Luftwaffe bevetésen ) Földi Pál : A Luftwaffe . A német katonai repülés története a második világháború alatt ; Anno, Bp. , Mike Spick : A Luftwaffe bombázó ászai . Pilóták , repülőgépek , harceljárások ; ford . Vida István ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Manfred Griehl : Német bombázók ; ford . Moczok Péter , Vágó Tímea ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Chris Goss : Véres Vizcaya . A Luftwaffe egyetlen nagy hatótávolságú haditengerészeti vadászrepülő-egységének – azaz az V . Gruppe/Kampfgeschwadernek – és ellenfeleinek története, 1944 ; ford . Veréb András ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Morten Jessen : A Focke-Wulfes . A halálmadár születése, 1943 ; ford . Moczok Péter ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ; A Luftwaffe bevetésen ) Jeffrey L. Ethell : Sasok Észak-Afrika és a Földközi-tenger felett, 1943 ; ford . Moczok Péter ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Alfred Price : A Luftwaffe utolsó éve. május–1945. május ; ford . Bilik Péter ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Kurt Rieder : A Luftwaffe szupertitkos fejlesztései . A III. Birodalom kísérleti repülőgépei ; Vagabund , Kecskemét , Norbert Hannig : A Luftwaffe szolgálatában . Harcaim a keleti fronttól a szülőföld védelméig ; sajtó alá rend . John Weal , ford . Bilik Péter ; Hajja , Debrecen,( 20. századi hadtörténet ) Mike Spick : A diadalmas Luftwaffe . Alternatív történelem ; ford . Novák Gábor ; Gold Book , Debrecen , Földi Pál : Condor Légió ; Puedlo , Nagykovácsi , Erich Sommer : Luftwaffe sas ; ford . Molnár György ; Európa, Bp. , A Harmadik Birodalom szervezetei Németország hadereje