Vladimirs Voroņins
Vladimirs Voroņins (, ; dzimis ) ir Moldovas politiķis. Laikā no 2001. līdz 2009. gadam bija Moldovas prezidents, kopš 1994. gada ir Moldovas komunistu partijas pirmais sekretārs. Viņš ir pirmais valsts vadītāja amatā demokrātiski ievēlētais komunistiskās partijas līderis Eiropā pēc Austrumu bloka sabrukšanas.

20. gadsimta 60. gados bijis maizes fabrikas direktors, ap šo laiku sācis darboties Moldovas komunistiskajā partijā. Nākamajās divās desmitgadēs ieņēma arvien augstākus amatus partijā, bijis arī Moldovas PSR iekšlietu ministrs.

Pēc PSRS sabrukuma Voroņins 1993. gadā atkal nodibināja komunistisko partiju. 2001. gadā tā uzvarēja parlamenta vēlēšanās, Voroņins tika ievēlēts valsts prezidenta amatā. Prezidentūras pirmajos gados neveiksmīgi mēģināja samazināt lielo valsts parādu un bezdarba līmeni. Lai arī vispārēji Voroņina lēmumi ārlietās bija Krievijai labvēlīgi, attiecības ar Maskavu palika vēsākas, kad Voroņins atteicās piešķirt autonomijas statusu Piedņestrai, separātistu reģionam ar Krievijas militāro klātbūtni. Vēlāk meklēja atbalstu Rietumos, lai atrisinātu konfliktu. Viņa partija vēlēšanās uzvarēja arī 2005. gadā, kad uz otru termiņu ievēlēja arī Voroņinu. Solīja atrisināt Piedņestras jautājumu, uzlabot dzīves standartus, atcelt ierobežojumus plašsaziņas līdzekļiem, veicināt lielāku integrāciju Eiropā. Neatzina 2006. gada referenduma par Piedņestras pievienošanu Krievijai rezultātus.

Tā kā saskaņā ar konsitūciju Voroņins nedrīkstēja tikt ievēlēts prezidenta amatā uz trešo termiņu, 2009. gadā viņš tika ievēlēts parlamenta spīkera amatā.

Ārējās saites 
 
 

1941. gadā dzimušie
Moldovas politiķi
Ar Kņaza Jaroslava Gudrā ordeni apbalvotie
Vladimirs Voroņins ( , ; dzimis ) ir Moldovas politiķis . Laikā no līdz gadam bija Moldovas prezidents , kopš gada ir Moldovas komunistu partijas pirmais sekretārs . Viņš ir pirmais valsts vadītāja amatā demokrātiski ievēlētais komunistiskās partijas līderis Eiropā pēc Austrumu bloka sabrukšanas . 20. gadsimta gados bijis maizes fabrikas direktors , ap šo laiku sācis darboties Moldovas komunistiskajā partijā . Nākamajās divās desmitgadēs ieņēma arvien augstākus amatus partijā , bijis arī Moldovas PSR iekšlietu ministrs . Pēc PSRS sabrukuma Voroņins gadā atkal nodibināja komunistisko partiju . gadā tā uzvarēja parlamenta vēlēšanās , Voroņins tika ievēlēts valsts prezidenta amatā . Prezidentūras pirmajos gados neveiksmīgi mēģināja samazināt lielo valsts parādu un bezdarba līmeni . Lai arī vispārēji Voroņina lēmumi ārlietās bija Krievijai labvēlīgi , attiecības ar Maskavu palika vēsākas , kad Voroņins atteicās piešķirt autonomijas statusu Piedņestrai , separātistu reģionam ar Krievijas militāro klātbūtni . Vēlāk meklēja atbalstu Rietumos , lai atrisinātu konfliktu . Viņa partija vēlēšanās uzvarēja arī gadā , kad uz otru termiņu ievēlēja arī Voroņinu . Solīja atrisināt Piedņestras jautājumu , uzlabot dzīves standartus , atcelt ierobežojumus plašsaziņas līdzekļiem , veicināt lielāku integrāciju Eiropā . Neatzina gada referenduma par Piedņestras pievienošanu Krievijai rezultātus . Tā kā saskaņā ar konsitūciju Voroņins nedrīkstēja tikt ievēlēts prezidenta amatā uz trešo termiņu , gadā viņš tika ievēlēts parlamenta spīkera amatā . Ārējās saites 1941. gadā dzimušie Moldovas politiķi Ar Kņaza Jaroslava Gudrā ordeni apbalvotie