Vecticība Latvijā
Vecticība Latvijā ir vecticības atzars Latvijā, kuram pieder aptuveni 55 000 vecticībnieku (2017), kas tradicionāli dzīvo Latgalē un Sēlijā.
1991. gadā atjaunoja Latvijas Vecticībnieku Pomoras Baznīcas Centrālo Padomi (Центральный Совет Древлеправославной Поморской Церкви Латвии). Latvijā ir reģistrētas 65 vecticībnieku draudzes.
Daudzi no vecticībniekiem mitinās Daugavpilī, kurā pašlaik ir sešas draudzes, tādēļ baznīcas aprindās tā tiek dēvēta par "Vecticībnieku Jeruzalemi".
Jēkabpilī pastāv svētā mocekļa protopopa Abakuma draudze, kas ir vienīgā popoviešu (priesterību atzīstoša) draudze visā Baltijā un atzīst Belajakriņicas hierarhiju (Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca).

Vēsture 
Krievu vecticībnieki Latvijā ieradās 17. gadsimta otrajā pusē, bēgot no vajāšanām dzimtenē. Pirmo vecticībnieku baznīcu Latvijas teritorijā uzcēla Kurzemes hercogistē Liģinišķu ciemā pie Daugavas.

Pirmie vecticībnieki Latvijā bija diakona Feodosija Vasiļjeva sekotāji fedosejevieši. Viņš pulcēja ap sevi bēgļus galvenokārt no Novgorodas un Pleskavas guberņām un sludināja doktrīnu par drīzu pasaules galu un Antikrista atnākšanu. Tomēr lielākā daļa Latvijas vecticībnieku draudžu jau 18. gs. beigās piederēja pomoru novirzienam. Atšķirībā no radikālajiem fedosejeviešiem pomori atzina laulības nepieciešamību (tā kā laulības sakraments vecticībā nav iespējams baznīcas hierarhijas trūkuma dēļ, to aizstāja biktstēva veikts svētīšanas rituāls). 21. gadsimta Latvijā ir palikusi tikai viena fedosejeviešu draudze – Viļānu pagasta Rimšos (Latgalē).

Vecticībnieks Sidors Kuzņecovs 1841. gadā uz Dreiliņbušas muižas zemes Ķengaragā nodibināja Kuzņecova porcelāna un fajansa fabriku. Lielākā daļa Kuzņecova fabrikas strādnieku arī bija vecticībnieki, kas nāca no Gžeļas, Duļevas, Kolomnas un citiem Piemaskavas ciemiem un pilsētām, kas bija slavenas ar porcelāna amatniecību. Visiem, kas iestājās darbā rūpnīcā, tās īpašnieki dāvinājuši Bībeli un prasījuši, lai tie ar cieņu izturas pret uzņēmuma strādnieku ticību. Maskavas forštatē izveidojās viena no lielākajām un ietekmīgākajām Latvijas vecticībnieku kopienām. Vecticībnieku intereses aizstāvēja 1920. gadā dibinātā Vecticībnieku centrālā komiteja. 

Pirms Otrā pasaules kara Latvijā bija 87 vecticībnieku draudzes, un vairāk nekā 100 000 Latvijas iedzīvotāju uzskatīja sevi par vecticībniekiem. 

Pēc Reliģisko lietu pārvaldes datiem, 2004. gadā Latvijas vecticībnieku draudzēs bija 7635 cilvēku, kas bija draudžu tobrīd aktīvo biedru skaits.

Vecticībnieku draudzes Latvijā 
Latvijā 2021. gadā bija reģistrētas 65 vecticībnieku draudzes.

Atsauces 

Vecticība
Reliģija Latvijā
Latvijas vēsture
Vecticībnieki
Vecticība Latvijā ir vecticības atzars Latvijā , kuram pieder aptuveni 000 vecticībnieku kas tradicionāli dzīvo Latgalē un Sēlijā . 1991. gadā atjaunoja Latvijas Vecticībnieku Pomoras Baznīcas Centrālo Padomi ( Центральный Совет Древлеправославной Поморской Церкви Латвии ) . Latvijā ir reģistrētasvecticībnieku draudzes . Daudzi no vecticībniekiem mitinās Daugavpilī , kurā pašlaik ir sešas draudzes , tādēļ baznīcas aprindās tā tiek dēvēta par " Vecticībnieku Jeruzalemi " . Jēkabpilī pastāv svētā mocekļa protopopa Abakuma draudze , kas ir vienīgā popoviešu ( priesterību atzīstoša ) draudze visā Baltijā un atzīst Belajakriņicas hierarhiju ( Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca ) . Vēsture Krievu vecticībnieki Latvijā ieradās gadsimta otrajā pusē , bēgot no vajāšanām dzimtenē . Pirmo vecticībnieku baznīcu Latvijas teritorijā uzcēla Kurzemes hercogistē Liģinišķu ciemā pie Daugavas . Pirmie vecticībnieki Latvijā bija diakona Feodosija Vasiļjeva sekotāji fedosejevieši . Viņš pulcēja ap sevi bēgļus galvenokārt no Novgorodas un Pleskavas guberņām un sludināja doktrīnu par drīzu pasaules galu un Antikrista atnākšanu . Tomēr lielākā daļa Latvijas vecticībnieku draudžu jau gs. beigās piederēja pomoru novirzienam . Atšķirībā no radikālajiem fedosejeviešiem pomori atzina laulības nepieciešamību ( tā kā laulības sakraments vecticībā nav iespējams baznīcas hierarhijas trūkuma dēļ , to aizstāja biktstēva veikts svētīšanas rituāls ) . gadsimta Latvijā ir palikusi tikai viena fedosejeviešu draudze – Viļānu pagasta Rimšos ( Latgalē ) . Vecticībnieks Sidors Kuzņecovs gadā uz Dreiliņbušas muižas zemes Ķengaragā nodibināja Kuzņecova porcelāna un fajansa fabriku . Lielākā daļa Kuzņecova fabrikas strādnieku arī bija vecticībnieki , kas nāca no Gžeļas , Duļevas , Kolomnas un citiem Piemaskavas ciemiem un pilsētām , kas bija slavenas ar porcelāna amatniecību . Visiem , kas iestājās darbā rūpnīcā , tās īpašnieki dāvinājuši Bībeli un prasījuši , lai tie ar cieņu izturas pret uzņēmuma strādnieku ticību . Maskavas forštatē izveidojās viena no lielākajām un ietekmīgākajām Latvijas vecticībnieku kopienām . Vecticībnieku intereses aizstāvēja gadā dibinātā Vecticībnieku centrālā komiteja . Pirms Otrā pasaules kara Latvijā bijavecticībnieku draudzes , un vairāk nekā000 Latvijas iedzīvotāju uzskatīja sevi par vecticībniekiem . Pēc Reliģisko lietu pārvaldes datiem , gadā Latvijas vecticībnieku draudzēs bijacilvēku , kas bija draudžu tobrīd aktīvo biedru skaits . Vecticībnieku draudzes Latvijā Latvijā gadā bija reģistrētasvecticībnieku draudzes . Atsauces Vecticība Reliģija Latvijā Latvijas vēsture Vecticībnieki