Provodņiks
Provodņiks (, latviski — "Pavadonis") bija Krievijas—Francijas gumijas ražošanas kopuzņēmums Ganību dambī 31 Sarkandaugavā Rīgā, kas darbojās no 1888. līdz 1915. gadam.

1889. gadā rūpnīcā strādāja 650, 1897. gadā 2775 (1267 latvieši, 1254 lietuvieši un poļi, 177 krievi, 59 vācieši un 18 igauņi), bet pirms Pirmā pasaules kara ap 6000 darbinieku.

Vēsture 
"Provodņiks" nodibināts 1888. gadā, sākotnēji rūpnīca ražoja gumiju ķirurģijai, cieto gumiju galošām un linoleju 13 700 m2 ražošanas platībā. Uzņēmuma pamatkapitāls bija 700 000 rubļu 1888. gadā. 1889. gada rudenī nodega galošu cehs un rūpnīca apturēja savu darbību, to atsākot pēc gada. Pirmās "Provodņika" ražošanas ēkas projektēja Edmunds fon Trompovskis un Jans Benedikts Vodzinskis (Wodzinski 1859—1926). Pēc 1892.—1900. gada saimnieciskās krīzes pārvarēšanas ražošanas apjomi strauji palielinājās un 1906. gadā ražošanas telpu platība sasniedza 46 000 m2, pamatkapitāls 1907. gadā pieauga līdz 7 miljoniem rubļu un rezerves kapitāls līdz 6 miljoniem rubļu. Gada apgrozījums 1910. gadā bija 21 miljons rubļu. Galošu ražošana pieauga no 500 pāriem dienā 1889. gadā līdz 35 000 pāru dienā 1910. gadā.

1914. gadā biedrībai "Provodņiks" piederēja 220 ražošanas un dzīvojamo ēku. Tā lielos daudzumos ražoja tehnisko gumiju, gumijas šļūtenes, riepas (gan automašīnu, gan vieglo ratu), linoleju, izolācijas materiālus, azbesta izstrādājumus un audumu, ebonītu, ūdensnecaurlaidīgus audumus, rotaļlietas (galvenokārt bumbas). Pēc ražošanas apjomiem tā laika pasaules gumijas izstrādājumu ražošanā "Provodņiks" ieņēma ceturto vietu, bet riepu ražošanā — otro vietu.

1915. gadā visas iekārtas evakuēja uz Krieviju. Pēc Pirmā pasaules kara rūpnīcas telpās darbojās kokapstrādes rūpnīca (1925—1935), bet Latvijas PSR laikā 1946. gadā tajās sāka darboties Rīgas elektromašīnbūves rūpnīca (RER).

Vadība 
Fabrikas izpilddirektors (no 1900. gada), ģenerāldirektors un valdes priekšsēdētājs (no 1906. gada) bija Boriss Vitenbergs (Boris Wittenberg; 1867—1942). Tehniskie direktori bija Arnolds fon Hertvigs (1859—1928), Artūrs Fēgedings (1878—1936), Kārlis Hanss Ēmans (1859—pēc 1920).

Atsauces 

Rūpnīcas Latvijā
Provodņiks ( , latviski — " Pavadonis " ) bija Krievijas —Francijas gumijas ražošanas kopuzņēmums Ganību dambīSarkandaugavā Rīgā , kas darbojās no līdz gadam . 1889. gadā rūpnīcā strādāja gadā ( 1267 latvieši , lietuvieši un poļi , krievi , vācieši unigauņi ) , bet pirms Pirmā pasaules kara apdarbinieku . Vēsture " Provodņiks " nodibināts gadā , sākotnēji rūpnīca ražoja gumiju ķirurģijai , cieto gumiju galošām un linoleju 700 m2 ražošanas platībā . Uzņēmuma pamatkapitāls bija 000 rubļu gadā . gada rudenī nodega galošu cehs un rūpnīca apturēja savu darbību , to atsākot pēc gada . Pirmās " Provodņika " ražošanas ēkas projektēja Edmunds fon Trompovskis un Jans Benedikts Vodzinskis ( Wodzinski1926 ) . Pēc —1900. gada saimnieciskās krīzes pārvarēšanas ražošanas apjomi strauji palielinājās un gadā ražošanas telpu platība sasniedza 000 m2 , pamatkapitāls gadā pieauga līdzmiljoniem rubļu un rezerves kapitāls līdzmiljoniem rubļu . Gada apgrozījums gadā bijamiljons rubļu . Galošu ražošana pieauga nopāriem dienā gadā līdz 000 pāru dienā gadā . 1914. gadā biedrībai " Provodņiks " piederējaražošanas un dzīvojamo ēku . Tā lielos daudzumos ražoja tehnisko gumiju , gumijas šļūtenes , riepas ( gan automašīnu , gan vieglo ratu ) , linoleju , izolācijas materiālus , azbesta izstrādājumus un audumu , ebonītu , ūdensnecaurlaidīgus audumus , rotaļlietas ( galvenokārt bumbas ) . Pēc ražošanas apjomiem tā laika pasaules gumijas izstrādājumu ražošanā " Provodņiks " ieņēma ceturto vietu , bet riepu ražošanā — otro vietu . 1915. gadā visas iekārtas evakuēja uz Krieviju . Pēc Pirmā pasaules kara rūpnīcas telpās darbojās kokapstrādes rūpnīca1935 ) , bet Latvijas PSR laikā gadā tajās sāka darboties Rīgas elektromašīnbūves rūpnīca ( RER ) . Vadība Fabrikas izpilddirektors ( no gada ) , ģenerāldirektors un valdes priekšsēdētājs ( no gada ) bija Boriss Vitenbergs ( Boris Wittenberg ; 1942 ) . Tehniskie direktori bija Arnolds fon Hertvigs1928 ) , Artūrs Fēgedings1936 ) , Kārlis Hanss Ēmanspēc Atsauces Rūpnīcas Latvijā