Tumšais rumpucis
Tumšais rumpucis (Helvella atra, arī Leptopodia atra) ir Latvijā reti sastopama rumpuču ģints sēne.

Taksonomija 

Sugu pirmoreiz visai īsi aprakstījis J. Kēnigs 1770. gadā. Viņa dotais nosaukums saglabājies līdz mūsdienām.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: tumša, melna vai brūnganpelēka, var būt ar vāju pelēku apsarmi, apakšpuse gaišāka, abas puses gludas, divdaivaini seglveida, augstums un platums 2—4 cm. Mīkstums bālgans līdz pelēcīgam, ar vāju patīkamu smaržu un bez izteiktas garšas. Nereti tārpains.
 Kātiņš: Pelēks, gluds (augšdaļā var būt nedaudz samtains, apakšdaļā var būt rievains), dobs, bieži nedaudz uz leju paresnināts. Garums 2—5 cm, resnums 1 cm. Retos gadījumos var sasniegt 12 cm garumu un 4 cm resnumu. 
 Sporas: bezkrāsainas, birumraksts balts, eliptiskas, galos noapaļotas, vienšūnas, gludas, ar vienu lielu eļļas pilienu, 15—19/9,5—12 µm (citā avotā 15—18/7—9 µm).
 Aski: ar astoņām sporām, 310—340/15—17 µm, cilindriski pagarināti. Cits avots nosauc par tipisko izmēru 250/17 µm, vēl cits 190—250/13—17 µm.
 Parafīzes pavedienveidīgas, 315—350/2,5 µm, gaiši brūnās galotnes virzienā paplašinās līdz 5—8 μm.

Augšanas apstākļi 

Saprofīts, iespējams, ka veido mikorizu. Aug gaišos lapu koku un jauktos mežos, bojātā zemsedzē, izdegumos, mitrās vietās. Latvijā no maija līdz septembrim. Lielbritānijā izvēlas smilšainas, kaļķainas augsnes, parasti mežos, bet arī aizaugušās pļavās. Ziemeļu puslodes mērenajā un vēsajā joslā ticami, ka sastopams diezgan bieži, taču grūti pamanāms. Atrasts arī Tālajos Austrumos.

Barības vērtība 

Latvijā par ēdamību ir atšķirīgi viedokļi — vai nu ēdams pēc novārīšanas ar ūdens noliešanu, vai neēdams. Tomēr bieži mazas sēnes tiek ieskaitītas neēdamo kategorijā ne tāpēc, ka tās nebūtu ēdamas, bet to mazo izmēru dēļ. Lielbritānijā visus rumpučus iesaka uzskatīt par neēdamiem, indīgiem un iespējami kancerogēniem tādēļ, ka tie ir attālā radniecībā ar indīgo parasto bisīti un vismaz daļa no tiem saturot bisīšu indi — giromitrīnu. Cits avots sauc to par garšīgu ēdamo sēni, turklāt par garšīgu ēdamo sēni tumšais rumpucis uzskatīts jau 19. gadsimtā. Zinātniskā valodā šādas pretrunas nozīmē "nepietiekošs datu daudzums", un daži pazīstami autori izvēlas apgalvot: "ēdamība nav zināma".

Līdzīgās sugas 

Elastīgajam rumpucim ir gaišs kātiņš. Melnā rumpuča cepurīte ir ieliekta. Dobā rumpuča kātiņš ir gaišāks, stipri krunkots un masīvāks.

Skatīt arī 

 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā

Ārējās saites 

 Youtube: Helvella atra: Champimaginatis. (franciski)
 Index Fungorum
 Mycobank
 NCBI taksonomijas datubāze
 Mikologu biedrība: Latvijā konstatētās sēņu sugas

Atsauces 

Asku sēnes
Tumšais rumpucis ( Helvella atra , arī Leptopodia atra ) ir Latvijā reti sastopama rumpuču ģints sēne . Taksonomija Sugu pirmoreiz visai īsi aprakstījis J. Kēnigs gadā . Viņa dotais nosaukums saglabājies līdz mūsdienām . Sēnes apraksts Cepurīte : tumša , melna vai brūnganpelēka , var būt ar vāju pelēku apsarmi , apakšpuse gaišāka , abas puses gludas , divdaivaini seglveida , augstums un platums4 cm . Mīkstums bālgans līdz pelēcīgam , ar vāju patīkamu smaržu un bez izteiktas garšas . Nereti tārpains . Kātiņš : Pelēks , gluds ( augšdaļā var būt nedaudz samtains , apakšdaļā var būt rievains ) , dobs , bieži nedaudz uz leju paresnināts . Garums5 cm , resnumscm . Retos gadījumos var sasniegtcm garumu uncm resnumu . Sporas : bezkrāsainas , birumraksts balts , eliptiskas , galos noapaļotas , vienšūnas , gludas , ar vienu lielu eļļas pilienu , 19 / 9,5 — 12 µm ( citā avotā18/7 — 9 µm ) . Aski : ar astoņām sporām , 340 / 15 — 17 µm , cilindriski pagarināti . Cits avots nosauc par tipisko izmēru17 µm , vēl cits250 / 13 — 17 µm . Parafīzes pavedienveidīgas , 350 / 2,5 µm , gaiši brūnās galotnes virzienā paplašinās līdz8 μm . Augšanas apstākļi Saprofīts , iespējams , ka veido mikorizu . Aug gaišos lapu koku un jauktos mežos , bojātā zemsedzē , izdegumos , mitrās vietās . Latvijā no maija līdz septembrim . Lielbritānijā izvēlas smilšainas , kaļķainas augsnes , parasti mežos , bet arī aizaugušās pļavās . Ziemeļu puslodes mērenajā un vēsajā joslā ticami , ka sastopams diezgan bieži , taču grūti pamanāms . Atrasts arī Tālajos Austrumos . Barības vērtība Latvijā par ēdamību ir atšķirīgi viedokļi — vai nu ēdams pēc novārīšanas ar ūdens noliešanu , vai neēdams . Tomēr bieži mazas sēnes tiek ieskaitītas neēdamo kategorijā ne tāpēc , ka tās nebūtu ēdamas , bet to mazo izmēru dēļ . Lielbritānijā visus rumpučus iesaka uzskatīt par neēdamiem , indīgiem un iespējami kancerogēniem tādēļ , ka tie ir attālā radniecībā ar indīgo parasto bisīti un vismaz daļa no tiem saturot bisīšu indi — giromitrīnu . Cits avots sauc to par garšīgu ēdamo sēni , turklāt par garšīgu ēdamo sēni tumšais rumpucis uzskatīts jau gadsimtā . Zinātniskā valodā šādas pretrunas nozīmē " nepietiekošs datu daudzums " , un daži pazīstami autori izvēlas apgalvot : " ēdamība nav zināma " . Līdzīgās sugas Elastīgajam rumpucim ir gaišs kātiņš . Melnā rumpuča cepurīte ir ieliekta . Dobā rumpuča kātiņš ir gaišāks , stipri krunkots un masīvāks . Skatīt arī Sēņošana Sēnes kulinārijā Ārējās saites Youtube : Helvella atra : Champimaginatis . ( franciski ) Index Fungorum Mycobank NCBI taksonomijas datubāze Mikologu biedrība : Latvijā konstatētās sēņu sugas Atsauces Asku sēnes