Aleksandrs Medveds
Aleksandrs Medveds (; dzimis ) ir bijušais padomju brīvā stila cīkstonis, trīskārtējs olimpisko spēļu čempions, septiņkārtējs Pasaules un trīskārtējs Eiropas čempions.

Biogrāfija 
Aleksandrs Medveds dzimis 1937. gadā Ukrainā mežsarga ģimenē. Viņa vecvecāki ieceļoja no Krievijas; vecmāmiņa bija apmēram 195 cm gara un vectēvs — vēl garāks. Medveds bija mazāks, viņa garums bija 190 cm un svars pārsniedza 100 kg, tomēr pietiekami liels, lai atbilstu uzvārdam, kas krievu valodā nozīmē lācis.

Ar sportu Aleksandrs iedraudzējās jau no bērnības. Viņš izmēģināja daudz sporta veidus — no futbola līdz sporta vingrošanai.

Ar cīņas sportu Medveds iepazinās dienesta laikā Baltkrievijā. Pirmie treniņi parādīja, ka cīkstoņu pasaulē uzplaukusi patiesi izcila personība. Jau armijā Aleksandrs izcīnīja savas pirmās uzvaras.

1959. gadā pēc demobilizācijas Aleksandrs Medveds iestājās Baltkrievijas Valsts Fiziskās kultūras institūta augstākajā treneru skolā un 1961. gadā to sekmīgi absolvēja, pēc tam studēja pašā institūtā.

1961. gada pavasarī jaunais cīkstonis uzvarēja PSRS cīņas čempionātā. Medveds ieguva valsts čempiona titulu un devās uz pasaules čempionātu Japānā. Lai arī toreiz viņš zeltu neieguva, zaudējot to vācietim Vilfrīdam Dītriham, viņš uzstājās cienīgi un skaļi pieteica sevi par spēcīgu cīkstoni. Pēc veiksmīgas debijas šajā pasaules čempionātā Aleksandrs Medveds uzsāka izcilu uzvaru sēriju. Viņš trīs reizes kļuva par olimpisko čempionu brīvajā cīņā, septiņas reizes par pasaules čempionu, četras reizes par Eiropas čempionu, deviņas reizes par PSRS čempionu. 1972. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā Minhenē Aleksandrs Medveds nesa PSRS karogu.

Laikā no 1967. līdz 1972. gadam Medveda galvenais sāncensis bija ar bulgāru cīkstonis Osmans Duraļijevs. Viņi astoņas reizes tikās prestižu starptautisko sacensību finālos, un visos Medveds uzvarēja. 1971. gada pasaules čempionātā Sofijā viņš bija tuvu zaudējumam, kad bulgārs atradās vadībā ar 4:3 un līdz mača beigām bija atlikušas tikai 43 sekundes. Tomēr Medveds izlīdzināja rezultātu un ieguva titulu sava mazākā ķermeņa svara dēļ.

Pēc aiziešanas no sacensībām 1972. gadā Medveds pārcēlās uz Baltkrieviju, kur 50. gadu beigās dienēja Padomju armijā. Tur viņš strādāja par valsts izlases treneri un lasīja lekcijas Baltkrievijas Valsts Informātikas un radioelektronikas universitātē. Pēc Padomju Savienības sabrukuma viņš tika iecelts par Baltkrievijas Olimpiskās komitejas un Baltkrievijas Cīņas federācijas viceprezidentu. Iepriekš viņš tika apbalvots ar Ļeņina ordeni (1964), Darba Sarkanā Karoga ordeni (1970) un ordeni "Goda zīme" (1964, 1969, 1985). 2001. gadā viņš tika izvēlēts par 20. gadsimta labāko Baltkrievijas sportistu un 2003. gadā kļuva par vienu no pirmajiem 10 FILA Starptautiskās cīņas slavas zāles locekļiem. Viņš ir  Minskas Goda pilsonis. Minskā kopš 1970. gada viņam par godu tiek rīkots ikgadējs cīņas turnīrs. Kopš 1994. gada tam ir prestižā augstākā starptautiskā kategorija — Grand Prix.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Goda ordenis (2017)
 Ļeņina ordenis (05.10.1972)
 Darba Sarkanā Karoga ordenis (30.03.1965)
 Divi ordeņi "Goda zīme" (05.02.1969; 23.04.1985)
 Sudraba Olimpiskais ordenis (1984)
 UNESCO balva "Par cildenumu sportā" (1984)
 PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars (1963)
 Baltkrievijas PSR Nopelniem bagātais treneris (1979)
 PSRS Nopelniem bagātais treneris (1984)
 Minskas (1972), Mahačkalas un Hasavjurtas Goda pilsonis
 1980. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā tiesnešu vārdā nodeva Olimpisko zvērestu.
 Baltkrievijas karognesējs 2004. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
 2012. gadā Minskā atklāja viņa vārdā nosaukto cīņas sporta pili.

Atsauces

Ārējās saites 

1937. gadā dzimušie
PSRS cīkstoņi
Baltkrievijas cīkstoņi
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1968. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
PSRS Nopelniem bagātie treneri
Pasaules čempioni brīvajā cīņā
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Aleksandrs Medveds ( ; dzimis ) ir bijušais padomju brīvā stila cīkstonis , trīskārtējs olimpisko spēļu čempions , septiņkārtējs Pasaules un trīskārtējs Eiropas čempions . Biogrāfija Aleksandrs Medveds dzimis gadā Ukrainā mežsarga ģimenē . Viņa vecvecāki ieceļoja no Krievijas ; vecmāmiņa bija apmēramcm gara un vectēvs — vēl garāks . Medveds bija mazāks , viņa garums bijacm un svars pārsniedzakg , tomēr pietiekami liels , lai atbilstu uzvārdam , kas krievu valodā nozīmē lācis . Ar sportu Aleksandrs iedraudzējās jau no bērnības . Viņš izmēģināja daudz sporta veidus — no futbola līdz sporta vingrošanai . Ar cīņas sportu Medveds iepazinās dienesta laikā Baltkrievijā . Pirmie treniņi parādīja , ka cīkstoņu pasaulē uzplaukusi patiesi izcila personība . Jau armijā Aleksandrs izcīnīja savas pirmās uzvaras . 1959. gadā pēc demobilizācijas Aleksandrs Medveds iestājās Baltkrievijas Valsts Fiziskās kultūras institūta augstākajā treneru skolā un gadā to sekmīgi absolvēja , pēc tam studēja pašā institūtā . 1961. gada pavasarī jaunais cīkstonis uzvarēja PSRS cīņas čempionātā . Medveds ieguva valsts čempiona titulu un devās uz pasaules čempionātu Japānā . Lai arī toreiz viņš zeltu neieguva , zaudējot to vācietim Vilfrīdam Dītriham , viņš uzstājās cienīgi un skaļi pieteica sevi par spēcīgu cīkstoni . Pēc veiksmīgas debijas šajā pasaules čempionātā Aleksandrs Medveds uzsāka izcilu uzvaru sēriju . Viņš trīs reizes kļuva par olimpisko čempionu brīvajā cīņā , septiņas reizes par pasaules čempionu , četras reizes par Eiropas čempionu , deviņas reizes par PSRS čempionu . gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā Minhenē Aleksandrs Medveds nesa PSRS karogu . Laikā no līdz gadam Medveda galvenais sāncensis bija ar bulgāru cīkstonis Osmans Duraļijevs . Viņi astoņas reizes tikās prestižu starptautisko sacensību finālos , un visos Medveds uzvarēja . gada pasaules čempionātā Sofijā viņš bija tuvu zaudējumam , kad bulgārs atradās vadībā ar3 un līdz mača beigām bija atlikušas tikaisekundes . Tomēr Medveds izlīdzināja rezultātu un ieguva titulu sava mazākā ķermeņa svara dēļ . Pēc aiziešanas no sacensībām gadā Medveds pārcēlās uz Baltkrieviju , kur gadu beigās dienēja Padomju armijā . Tur viņš strādāja par valsts izlases treneri un lasīja lekcijas Baltkrievijas Valsts Informātikas un radioelektronikas universitātē . Pēc Padomju Savienības sabrukuma viņš tika iecelts par Baltkrievijas Olimpiskās komitejas un Baltkrievijas Cīņas federācijas viceprezidentu . Iepriekš viņš tika apbalvots ar Ļeņina ordeni Darba Sarkanā Karoga ordeniun ordeni " Goda zīme " gadā viņš tika izvēlēts par gadsimta labāko Baltkrievijas sportistu un gadā kļuva par vienu no pirmajiemFILA Starptautiskās cīņas slavas zāles locekļiem . Viņš ir Minskas Goda pilsonis . Minskā kopš gada viņam par godu tiek rīkots ikgadējs cīņas turnīrs . Kopš gada tam ir prestižā augstākā starptautiskā kategorija — Grand Prix . Apbalvojumi un pagodinājumi Goda ordenis Ļeņina ordenis10.1972 ) Darba Sarkanā Karoga ordenis03.1965 ) Divi ordeņi " Goda zīme " 02.1969; 04.1985 ) Sudraba Olimpiskais ordenis UNESCO balva " Par cildenumu sportā " PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars Baltkrievijas PSR Nopelniem bagātais treneris PSRS Nopelniem bagātais treneris Minskas Mahačkalas un Hasavjurtas Goda pilsonis gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā tiesnešu vārdā nodeva Olimpisko zvērestu . Baltkrievijas karognesējs gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā . gadā Minskā atklāja viņa vārdā nosaukto cīņas sporta pili . Atsauces Ārējās saites 1937. gadā dzimušie PSRS cīkstoņi Baltkrievijas cīkstoņi 1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki 1968. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki 1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji Ar Ļeņina ordeni apbalvotie Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie Ar ordeni " Goda Zīme " apbalvotie Ar Olimpisko ordeni apbalvotie PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari PSRS Nopelniem bagātie treneri Pasaules čempioni brīvajā cīņā Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā