Omāri
Omāri, omāru dzimta (Nephropidae) ir viena no vēžu infrakārtas (Astacidea) dzimtām, kas apvieno 54 mūsdienās dzīvojošas omāru sugas. To tuvākie radinieki ir rifu omāri un upesvēži. Omāriem ir milzīga ekonomiskā nozīme, un tie ir augstu vērtēts jūras pārtikas produkts.

Sistemātikas izmaiņas 

Saskaņā ar jaunāko sistemātiku omāru dzimta ir apvienota ar garpirkstu omāru dzimtu (Thaumastochelidae), un abas garpirkstu omāru ģintis (Thaumastocheles un Thaumastochelopsis) iekļautas omāru dzimtā, lai gan joprojām daudzas sistemātikas lieto garpirkstu omāru dzimtas taksonu.

Izplatība 
Omāri mājo Atlantijas, Indijas un Klusajā okeānā, pamatā dzīvojot dziļumā un uz slīpām gultnēm. Minimālais dziļums ir apmēram 9 metri, maksimālais 3500 m. Vairāku ģinšu sugas sastopamas visos trijos okeānos, kā arī ir ģintis, kuras ir endēmas kādam no okeāniem. Sugu izplatībai Atlantijas un Klusajā okeānā ir novērojama zināma asimetrija, ņemot vērā okeānu rietumu un austrumu daļu. Rietumu reģionos ir daudz lielāka sugu dažādība nekā austrumu reģionos. Šai parādībai zinātniekiem nav izskaidrojuma.

Morfoloģija 

Omāri ir bezmugurkaulnieki ar cietu, aizsargājošu eksoskeletu. Līdzīgi kā pārējiem posmkājiem, arī omāriem jānomet ārējā čaula, lai spētu augt lielāki. Kopumā pieauguši omāri, atkarībā no sugas, ir apmēram 25—50 cm lieli. Čaulas maiņas laikā tie ir neaizsargāti, vairākām sugām šajā periodā mainās arī krāsa. Omāriem ir garš, cauruļveida ķermenis ar muskuļotu vēderu, kas sastāv no sešiem posmiem, kā arī labi attīstītu galvas priekšējo daļu. Tam ir desmit kāju pāri. Pirmie pieci pāri ir ejkājas, kas piestiprinātas pie galvkrūtīm, bet otrie pieci ir peldkājas, kas piestiprinātas pie pirmajiem pieciem vēdera posmiem. Omāriem galva un krūšu daļa nekustīgi savienotas kopā, veidojot galvkrūšu vairogu. Acis var būt gan ļoti labi attīstītas, gan samazinātas, bet tās vienmēr novietotas uz kustīgiem kātiņiem. Omāru taustekļi ir cilindriski un daudz garāki nekā ķermenis, tie ir galvenie maņu orgāni. Vēdera pēdējais posms ir ar sānu dzeloņiem un galā tam ir astes spura. 

Trīs priekšējiem ejkāju pāriem ir spīles, no kurām pirmā pāra spīles ir ļoti lielas. Lielās spīles pārī var būt vienādi lielas vai arī atšķirīgas. Spīļu pirksti parasti ir garāki nekā spīles delnas daļa. Lielākajai daļai sugu pirkstu garums nesasniedz proporciju 2:1 (pirksti ir īsāki, kā divas delnas). Toties garpirkstu omāriem pirksti ir četras reizes garāki nekā delna. Līdzīgi kā zirnekļiem un gliemežiem, arī omāriem asinis ir zilā krāsā, jo satur hemocianīnu, kas savukārt satur varu.

Omāri pārvietojas, lēni ejot pa gultni. Tomēr, ja tiem draud briesmas, omāri spēj ātri atmuguriski peldēt, airējoties ar vēderu — strauji saliecot vēderu zem sevis un atkal iztaisnojot. Peldēšanas ātrums var būt 5 m/s.

Mūža ilgums 
Omāri aug visu mūžu, periodiski mainot čaulu (eksoskeletu) un katru reizi vairojot muskuļu šūnas. Pirmo 5—7 gadu laikā čaula tiek nomainīta apmēram 25 reizes. Tā kā omāri ekstrēmos gadījumos var nodzīvot līdz 100 gadiem, tie var sasniegt ievērojamu lielumu. Lielākie omāri ir Amerikas omāri (Homarus americanus), un lielākais zināmais omārs ir svēris 20,14 kg.

Omāra mūža ilgumu ierobežo tā lielums. Lai nomainītu čaulu, tas no dzīvnieka prasa lielu enerģiju un, jo lielāks omārs, jo lielāka enerģija tiek patērēta. Apmēram 10—15% omāru mirst čaulas maiņas laikā, izsīkstot to iekšējām enerģijas rezervēm. Sasniedzot ļoti lielu vecumu, eksoskelets pamazām sāk irt un degradēties, līdz omārs mirst. Vidēji tēviņi dzīvo apmēram 31 gadu, mātītes 54 gadus.

Atšķirības no līdzīgām dzimtēm 
No upesvēžiem omāri atšķiras ar to, ka to pēdējie  divi krūšu posmi nav kustīgi, bet no rifu omāriem tie atšķiras ar to, ka omāriem spīles ir trijiem pirmajiem kāju pāriem, bet rifu omāriem tikai pirmajam pārim.

Ekoloģija 

Omāri ir vienpatņi un dzīvo pa vienam dažādās iedobēs vai alās zem akmeņiem. Visas sugas ir visēdājas un galvenokārt barojas ar dzīvu barību — zivīm, moluskiem, citiem vēžveidīgajiem, tārpiem un nedaudz ar augiem. Ja nav pieejama cita barība, omāri barojas arī ar maitu, kā arī akvārijos ir novērots kanibālisms. Tomēr, ne vienmēr, atrodot cita omāra ādu dzīvnieka kuņģī, tas nozīmē, ka tas ir kanibālisma pierādījums, jo omāri apēd savu nomesto, veco čaulu. Ilgu laiku valdīja uzskats, ka kanibālisms nepiemīt savvaļā dzīvojošiem omāriem, tomēr 2012. gadā izdevās novērot kanibālismu arī savvaļā. Omāri dzīvo simbiozē ar ciklioforām, kuras mājo tikai uz omāru žaunām un mutes daļām.

Omāri pārtikā 
Vairākas omāru sugas ir iecienīta delikatese. Līdzīgi kā upesvēžus, tos dzīvus vai nu met vārošā ūdenī vai tvaicē. Kad omāru gatavo, to vispirms nosver, lai izrēķinātu cik ilgi tas jāvāra — omāru vāra 7 minūtes, ņemot vērā pirmos 450 gramus un pieliekot klāt pa 3 minūtēm uz katriem nākamajiem 450 gramiem. Vārītus omārus pievieno zupām, mērcēm, salātiem un dažādiem citiem ēdieniem. To pasniedz arī vienkārši ar kausētu sviestu. Vārīta omāra čaula kļūst koši oranžīgi sārta.

Sistemātika 
Omāru dzimta (Nephropidae)
ģints Acanthacaris
ģints Dinochelus
ģints Eunephrops
ģints Homarinus
ģints Homarus
ģints Metanephrops
ģints Neophoberus
ģints Nephropides
ģints Nephrops
ģints Nephropsis
ģints Phoberus
ģints Thaumastocheles
ģints Thaumastochelopsis
ģints Thymopides
ģints Thymops
ģints Thymopsis
ģints Wongastacia
†ģints Hoploparia
†ģints Jagtia
†ģints Oncopareia
†ģints Palaeonephrops
†ģints Paraclythia
†ģints Pseudohomarus

Atsauces

Ārējās saites 
 A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans
Lielie, dārgie vēži
BBC: Giant lobster landed by boy, 16
Omāri , omāru dzimta ( Nephropidae ) ir viena no vēžu infrakārtas ( Astacidea ) dzimtām , kas apvienomūsdienās dzīvojošas omāru sugas . To tuvākie radinieki ir rifu omāri un upesvēži . Omāriem ir milzīga ekonomiskā nozīme , un tie ir augstu vērtēts jūras pārtikas produkts . Sistemātikas izmaiņas Saskaņā ar jaunāko sistemātiku omāru dzimta ir apvienota ar garpirkstu omāru dzimtu ( Thaumastochelidae ) , un abas garpirkstu omāru ģintis ( Thaumastocheles un Thaumastochelopsis ) iekļautas omāru dzimtā , lai gan joprojām daudzas sistemātikas lieto garpirkstu omāru dzimtas taksonu . Izplatība Omāri mājo Atlantijas , Indijas un Klusajā okeānā , pamatā dzīvojot dziļumā un uz slīpām gultnēm . Minimālais dziļums ir apmērammetri , maksimālaism . Vairāku ģinšu sugas sastopamas visos trijos okeānos , kā arī ir ģintis , kuras ir endēmas kādam no okeāniem . Sugu izplatībai Atlantijas un Klusajā okeānā ir novērojama zināma asimetrija , ņemot vērā okeānu rietumu un austrumu daļu . Rietumu reģionos ir daudz lielāka sugu dažādība nekā austrumu reģionos . Šai parādībai zinātniekiem nav izskaidrojuma . Morfoloģija Omāri ir bezmugurkaulnieki ar cietu , aizsargājošu eksoskeletu . Līdzīgi kā pārējiem posmkājiem , arī omāriem jānomet ārējā čaula , lai spētu augt lielāki . Kopumā pieauguši omāri , atkarībā no sugas , ir apmēram50 cm lieli . Čaulas maiņas laikā tie ir neaizsargāti , vairākām sugām šajā periodā mainās arī krāsa . Omāriem ir garš , cauruļveida ķermenis ar muskuļotu vēderu , kas sastāv no sešiem posmiem , kā arī labi attīstītu galvas priekšējo daļu . Tam ir desmit kāju pāri . Pirmie pieci pāri ir ejkājas , kas piestiprinātas pie galvkrūtīm , bet otrie pieci ir peldkājas , kas piestiprinātas pie pirmajiem pieciem vēdera posmiem . Omāriem galva un krūšu daļa nekustīgi savienotas kopā , veidojot galvkrūšu vairogu . Acis var būt gan ļoti labi attīstītas , gan samazinātas , bet tās vienmēr novietotas uz kustīgiem kātiņiem . Omāru taustekļi ir cilindriski un daudz garāki nekā ķermenis , tie ir galvenie maņu orgāni . Vēdera pēdējais posms ir ar sānu dzeloņiem un galā tam ir astes spura . Trīs priekšējiem ejkāju pāriem ir spīles , no kurām pirmā pāra spīles ir ļoti lielas . Lielās spīles pārī var būt vienādi lielas vai arī atšķirīgas . Spīļu pirksti parasti ir garāki nekā spīles delnas daļa . Lielākajai daļai sugu pirkstu garums nesasniedz proporciju1 ( pirksti ir īsāki , kā divas delnas ) . Toties garpirkstu omāriem pirksti ir četras reizes garāki nekā delna . Līdzīgi kā zirnekļiem un gliemežiem , arī omāriem asinis ir zilā krāsā , jo satur hemocianīnu , kas savukārt satur varu . Omāri pārvietojas , lēni ejot pa gultni . Tomēr , ja tiem draud briesmas , omāri spēj ātri atmuguriski peldēt , airējoties ar vēderu — strauji saliecot vēderu zem sevis un atkal iztaisnojot . Peldēšanas ātrums var būtm /s . Mūža ilgums Omāri aug visu mūžu , periodiski mainot čaulu ( eksoskeletu ) un katru reizi vairojot muskuļu šūnas . Pirmo7 gadu laikā čaula tiek nomainīta apmēramreizes . Tā kā omāri ekstrēmos gadījumos var nodzīvot līdzgadiem , tie var sasniegt ievērojamu lielumu . Lielākie omāri ir Amerikas omāri ( Homarus americanus ) , un lielākais zināmais omārs ir svēris14 kg . Omāra mūža ilgumu ierobežo tā lielums . Lai nomainītu čaulu , tas no dzīvnieka prasa lielu enerģiju un , jo lielāks omārs , jo lielāka enerģija tiek patērēta . Apmēram15 % omāru mirst čaulas maiņas laikā , izsīkstot to iekšējām enerģijas rezervēm . Sasniedzot ļoti lielu vecumu , eksoskelets pamazām sāk irt un degradēties , līdz omārs mirst . Vidēji tēviņi dzīvo apmēramgadu , mātītesgadus . Atšķirības no līdzīgām dzimtēm No upesvēžiem omāri atšķiras ar to , ka to pēdējie divi krūšu posmi nav kustīgi , bet no rifu omāriem tie atšķiras ar to , ka omāriem spīles ir trijiem pirmajiem kāju pāriem , bet rifu omāriem tikai pirmajam pārim . Ekoloģija Omāri ir vienpatņi un dzīvo pa vienam dažādās iedobēs vai alās zem akmeņiem . Visas sugas ir visēdājas un galvenokārt barojas ar dzīvu barību — zivīm , moluskiem , citiem vēžveidīgajiem , tārpiem un nedaudz ar augiem . Ja nav pieejama cita barība , omāri barojas arī ar maitu , kā arī akvārijos ir novērots kanibālisms . Tomēr , ne vienmēr , atrodot cita omāra ādu dzīvnieka kuņģī , tas nozīmē , ka tas ir kanibālisma pierādījums , jo omāri apēd savu nomesto , veco čaulu . Ilgu laiku valdīja uzskats , ka kanibālisms nepiemīt savvaļā dzīvojošiem omāriem , tomēr gadā izdevās novērot kanibālismu arī savvaļā . Omāri dzīvo simbiozē ar ciklioforām , kuras mājo tikai uz omāru žaunām un mutes daļām . Omāri pārtikā Vairākas omāru sugas ir iecienīta delikatese . Līdzīgi kā upesvēžus , tos dzīvus vai nu met vārošā ūdenī vai tvaicē . Kad omāru gatavo , to vispirms nosver , lai izrēķinātu cik ilgi tas jāvāra — omāru vāraminūtes , ņemot vērā pirmosgramus un pieliekot klāt paminūtēm uz katriem nākamajiemgramiem . Vārītus omārus pievieno zupām , mērcēm , salātiem un dažādiem citiem ēdieniem . To pasniedz arī vienkārši ar kausētu sviestu . Vārīta omāra čaula kļūst koši oranžīgi sārta . Sistemātika Omāru dzimta ( Nephropidae ) ģints Acanthacaris ģints Dinochelus ģints Eunephrops ģints Homarinus ģints Homarus ģints Metanephrops ģints Neophoberus ģints Nephropides ģints Nephrops ģints Nephropsis ģints Phoberus ģints Thaumastocheles ģints Thaumastochelopsis ģints Thymopides ģints Thymops ģints Thymopsis ģints Wongastacia † ģints Hoploparia † ģints Jagtia † ģints Oncopareia † ģints Palaeonephrops † ģints Paraclythia † ģints Pseudohomarus Atsauces Ārējās saites A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans Lielie , dārgie vēži BBC : Giant lobster landed by boy ,