Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienība
Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienība ir III līmeņa neatliekamās palīdzības lokālā daudzprofilu slimnīca, kas pamatā ārstē Balvu, Rugāju, Viļakas, Baltinavas, Gulbenes novadu iedzīvotājus. Slimnīcu apvienība dibināta 2011. gadā un tajā ietilpst divas slimnīcas Vidzemes ielā 2, Balvos un Upes ielā 1, Gulbenē.

Struktūra 
Gulbenes slimnīcā ir 
 steidzamās medicīniskās palīdzības punkts, 
 dienas stacionārs ar 10 gultām, kurā strādā internists, neirologs, ķirurgs, ginekologs, LOR speciālists, anesteziologs-reanimatologs,
 stacionāra aprūpes nodaļa ar 15 gultām terapeitiska, neiroloģiska, ķirurģiska profila pacientiem,
 infekciju nodaļa bijušajā poliklīnikas ēkā Upes ielā 1.

Vēsture 

Gulbenes slimnīcas ēku ar 16 gultas vietām uzbūvēja 1899. gadā par Vecgulbenes muižas īpašnieces Izabellas fon Volfas līdzekļiem.
Līdz Pirmajam pasaules karam slimnīcas ārsti bija Kārlis Devrients un Teodors fon Pahts.
1929. gadā slimnīcu paplašināja līdz 25 vietām, slimnīcas ārsta vadītāja alga bija 400 latu mēnesī un piemaksas no operāciju maksām.
1930. gadā Madonas apriņķa valde nolēma Gulbenes slimnīcā atvērt arī lipīgo slimību nodaļu. 
No 1930. līdz 1938. gadam Gulbenes slimnīcas direktors bija Teodors Vankins. 1938. gadā ķirurģijas, sieviešu un iekšķīgo slimību nodaļās kopā bija 45 vietas, gada laikā ārstējās 955 slimnieki.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā vietu skaits pieauga līdz 60, to pārdēvēja par "Gulbenes un apkārtnes pašvaldību sadarbes apvienoto slimnīcu". No 1938. līdz 1944. gadam slimnīcas direktors bija ķirurgs Vilis Purmals, līdz 1947. gadam slimnīcu sauca par Gulbenes pilsētas slimnīcu. Šajā laikā Gulbenes slimnīca atradās vairākās ēkās, proti, ķirurģijas nodaļa atradās Brīvības ielā 2, terapijas un dzemdību nodaļa - vecajā slimnīcas ēkā Upes ielā 3. 1954. gadā izveidoja Gulbenes slimnīcas prettuberkulozes dispanseru ar 50 gultām. 
1958. gadā slimnīca ieguva Gulbenes rajona apvienotās slimnīcas nosaukumu. 
1964. gadā uzbūvēja slimnīcas ēku kompleksu, 1967. gadā to pārdēvēja par Gulbenes rajona centrālo slimnīcu, kurā 1971. gadā bija 230 gultas.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1994. gadā nodibināja Gulbenes rajona pašvaldības bezpeļņas organizācijas uzņēmumu "Gulbenes slimnīca", 1999. gadā tajā bija 140 gultas vietu un strādāja 230 cilvēku.

1952. gadā uzcēla Balvu slimnīcas galveno ēku, 1976. gadā atklāja Balvu poliklīnikas ēku, bet 1988. gadā jaunu ķirurģijas korpusu.

2011. gadā Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienībā sākotnēji bija uzņemšanas nodaļa ar traumu punktu, ķirurģijas nodaļa ar 30 gultām (15 Balvos un 15 Gulbenē) un operāciju bloku, terapijas nodaļa ar 40 gultām (20 Balvos un 20 Gulbenē), ginekoloģijas un dzemdību nodaļa ar 20 gultām (10 Balvos un 10 Gulbenē), bērnu nodaļa ar 20 gultām (10 Balvos un 10 Gulbenē), reanimācijas nodaļa ar 9 gultām (5 Balvos un 4 Gulbenē), neiroloģijas nodaļa ar 12 gultām Gulbenē, infekciju nodaļa ar 15 gultām Gulbenē, kā arī patologanatomijas nodaļa.

Atsauces 

Balvi
Gulbene
III līmeņa slimnīcas Latvijā
Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienība ir III līmeņa neatliekamās palīdzības lokālā daudzprofilu slimnīca , kas pamatā ārstē Balvu , Rugāju , Viļakas , Baltinavas , Gulbenes novadu iedzīvotājus . Slimnīcu apvienība dibināta gadā un tajā ietilpst divas slimnīcas Vidzemes ielā Balvos un Upes ielā Gulbenē . Struktūra Gulbenes slimnīcā ir steidzamās medicīniskās palīdzības punkts , dienas stacionārs argultām , kurā strādā internists , neirologs , ķirurgs , ginekologs , LOR speciālists , anesteziologs -reanimatologs , stacionāra aprūpes nodaļa argultām terapeitiska , neiroloģiska , ķirurģiska profila pacientiem , infekciju nodaļa bijušajā poliklīnikas ēkā Upes ielā Vēsture Gulbenes slimnīcas ēku argultas vietām uzbūvēja gadā par Vecgulbenes muižas īpašnieces Izabellas fon Volfas līdzekļiem . Līdz Pirmajam pasaules karam slimnīcas ārsti bija Kārlis Devrients un Teodors fon Pahts . 1929. gadā slimnīcu paplašināja līdzvietām , slimnīcas ārsta vadītāja alga bijalatu mēnesī un piemaksas no operāciju maksām . 1930. gadā Madonas apriņķa valde nolēma Gulbenes slimnīcā atvērt arī lipīgo slimību nodaļu . No līdz gadam Gulbenes slimnīcas direktors bija Teodors Vankins . gadā ķirurģijas , sieviešu un iekšķīgo slimību nodaļās kopā bijavietas , gada laikā ārstējāsslimnieki . Pēc Latvijas okupācijas gadā vietu skaits pieauga līdz to pārdēvēja par " Gulbenes un apkārtnes pašvaldību sadarbes apvienoto slimnīcu " . No līdz gadam slimnīcas direktors bija ķirurgs Vilis Purmals , līdz gadam slimnīcu sauca par Gulbenes pilsētas slimnīcu . Šajā laikā Gulbenes slimnīca atradās vairākās ēkās , proti , ķirurģijas nodaļa atradās Brīvības ielā terapijas un dzemdību nodaļa - vecajā slimnīcas ēkā Upes ielā gadā izveidoja Gulbenes slimnīcas prettuberkulozes dispanseru argultām . 1958. gadā slimnīca ieguva Gulbenes rajona apvienotās slimnīcas nosaukumu . 1964. gadā uzbūvēja slimnīcas ēku kompleksu , gadā to pārdēvēja par Gulbenes rajona centrālo slimnīcu , kurā gadā bijagultas . Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas gadā nodibināja Gulbenes rajona pašvaldības bezpeļņas organizācijas uzņēmumu " Gulbenes slimnīca " , gadā tajā bijagultas vietu un strādājacilvēku . 1952. gadā uzcēla Balvu slimnīcas galveno ēku , gadā atklāja Balvu poliklīnikas ēku , bet gadā jaunu ķirurģijas korpusu . 2011. gadā Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienībā sākotnēji bija uzņemšanas nodaļa ar traumu punktu , ķirurģijas nodaļa argultāmBalvos unGulbenē ) un operāciju bloku , terapijas nodaļa argultāmBalvos unGulbenē ) , ginekoloģijas un dzemdību nodaļa argultāmBalvos unGulbenē ) , bērnu nodaļa argultāmBalvos unGulbenē ) , reanimācijas nodaļa argultāmBalvos unGulbenē ) , neiroloģijas nodaļa argultām Gulbenē , infekciju nodaļa argultām Gulbenē , kā arī patologanatomijas nodaļa . Atsauces Balvi Gulbene III līmeņa slimnīcas Latvijā