Svalbāras līgums
Svalbāras līgums, sākotnēji Špicbergenas līgums, pilnā nosaukumā «Līgums starp Norvēģiju, Amerikas Savienotajām Valstīm, Dāniju, Franciju, Itāliju, Japānu, Nīderlandi, Lielbritāniju un Īriju, un Lielbritānijas aizjūras domīnijām un Zviedriju saistībā ar Špicbergenu» ( ) ir līgums, kurš nosaka Norvēģijas suverenitāti pār Svalbāras arhipelāgu Arktikā.

Līgums tika noslēgts Parīzē 1920. gada 9. februārī Versaļas sarunu laikā pēc Pirmā pasaules kara, un tā būtība bija radīt likumisku regulējumu teritorijā, kas līdz tam bija nevienai valstij nepiederoša. Norvēģijas administrācija pār arhipelāgu tika nodibināta uzreiz pēc līguma ratificēšanas visās to parakstījušajās valstīs 1925. gadā. Svalbārai  dažkārt pieskaitītā Jana Majena sala nav šī līguma priekšmets.

Līguma priekšmets 
Līgums nosaka, ka:
 Svalbāra ir Norvēģijas daļa. Svalbāru pilnīgi kontrolē Norvēģijas Karaliste, kuras daļa tā ir, bet ar vairākiem ierobežojumiem;
 Nodokļi. Nodokļus atļauts ievākt, bet tikai apjomā, lai nodrošinātu Svalbāru un Svalbāras administrāciju. Tas rezultējas zemākos nodokļos, kā pārējā Norvēģijas daļā; nekāda šo nodokļu daļa nedrīkst tikt novirzīta tieši Norvēģijai;
 Vides aizsardzība. Norvēģijai jārespektē un jāaizsargā Svalbāras vide;
 Nediskriminēšana. Visu līgumu parakstījušo valstu pilsoņiem un uzņēmumiem ir tiesības kļūt par Svalbāras rezidentiem, kā arī tiesības uz zveju un medībām, industriālām, jūras, kalnrūpniecības vai tirdzniecības aktivitātēm. Svalbāras rezidentiem jāievēro Norvēģijas likumi, bet Norvēģijas amatpersonas nedrīks diskriminēt vai dot kādas priekšrocības balstoties uz valsts piederību;
 Militārie ierobežojumi. Līgums liedz veidot jūras kara bāzes un nocietinājumus, kā arī izmantot Svalbāru militāriem mērķiem.

Dalībvalstis 
Sākotnēji līgumu parakstīja 14 dalībvalstīs: Apvienotā Karaliste (arī tās domīnijas Austrālija, Dienvidāfrika, Indija, Jaunzēlande, Kanāda), ASV, Dānija, Francija, Itālija, Japāna, Nīderlande, Norvēģija, Zviedrija. Mūsdienās (2018) līgumam ir 46 dalībvalstis. Latvija līgumam pievienojās 2016. gada 12. maijā.

Dienvidslāvija pievienojās līgumam , bet neviena no tās mantiniecēm nav paziņojusi par dalības turpināšanu līgumā.

Atsauces 

Starptautiskie līgumi
Svalbāras līgums , sākotnēji Špicbergenas līgums , pilnā nosaukumā « Līgums starp Norvēģiju , Amerikas Savienotajām Valstīm , Dāniju , Franciju , Itāliju , Japānu , Nīderlandi , Lielbritāniju un Īriju , un Lielbritānijas aizjūras domīnijām un Zviedriju saistībā ar Špicbergenu » ( ) ir līgums , kurš nosaka Norvēģijas suverenitāti pār Svalbāras arhipelāgu Arktikā . Līgums tika noslēgts Parīzē gada februārī Versaļas sarunu laikā pēc Pirmā pasaules kara , un tā būtība bija radīt likumisku regulējumu teritorijā , kas līdz tam bija nevienai valstij nepiederoša . Norvēģijas administrācija pār arhipelāgu tika nodibināta uzreiz pēc līguma ratificēšanas visās to parakstījušajās valstīs gadā . Svalbārai dažkārt pieskaitītā Jana Majena sala nav šī līguma priekšmets . Līguma priekšmets Līgums nosaka , ka : Svalbāra ir Norvēģijas daļa . Svalbāru pilnīgi kontrolē Norvēģijas Karaliste , kuras daļa tā ir , bet ar vairākiem ierobežojumiem ; Nodokļi . Nodokļus atļauts ievākt , bet tikai apjomā , lai nodrošinātu Svalbāru un Svalbāras administrāciju . Tas rezultējas zemākos nodokļos , kā pārējā Norvēģijas daļā ; nekāda šo nodokļu daļa nedrīkst tikt novirzīta tieši Norvēģijai ; Vides aizsardzība . Norvēģijai jārespektē un jāaizsargā Svalbāras vide ; Nediskriminēšana . Visu līgumu parakstījušo valstu pilsoņiem un uzņēmumiem ir tiesības kļūt par Svalbāras rezidentiem , kā arī tiesības uz zveju un medībām , industriālām , jūras , kalnrūpniecības vai tirdzniecības aktivitātēm . Svalbāras rezidentiem jāievēro Norvēģijas likumi , bet Norvēģijas amatpersonas nedrīks diskriminēt vai dot kādas priekšrocības balstoties uz valsts piederību ; Militārie ierobežojumi . Līgums liedz veidot jūras kara bāzes un nocietinājumus , kā arī izmantot Svalbāru militāriem mērķiem . Dalībvalstis Sākotnēji līgumu parakstījadalībvalstīs : Apvienotā Karaliste ( arī tās domīnijas Austrālija , Dienvidāfrika , Indija , Jaunzēlande , Kanāda ) , ASV , Dānija , Francija , Itālija , Japāna , Nīderlande , Norvēģija , Zviedrija . Mūsdienāslīgumam irdalībvalstis . Latvija līgumam pievienojās gada maijā . Dienvidslāvija pievienojās līgumam , bet neviena no tās mantiniecēm nav paziņojusi par dalības turpināšanu līgumā . Atsauces Starptautiskie līgumi