Vilhelms Šreiners
Vilhelms Šreiners (1864—1936) bija vācbaltiešu ķīmiķis un diplomāts. Latvijas brīvības cīņu laikā bija pirmais Latvijas sūtnis Berlīnē un Prāgā (1919—1920).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1864. gada 25. decembrī.
Studēja Rīgas Politehniskās augstskolas Ķīmijas nodaļā, 1890. gadā iegūstot ķīmijas inženiera grādu. Līdz Pirmajam pasaules karam strādāja vairākos rūpniecības uzņēmumos, bija fabrikas direktors.
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 18. novembrī Latvijas Pagaidu valdība īpašu uzmanību pievērsa attiecību noregulēšanai ar Vāciju, kurai piederēja faktiskā vara Latvijas teritorijā. 25. novembrī K. Ulmanis saņēma no Vācijas ģenerālpilnvarotā Augusta Vinniga paziņojumu: “Pagodinos prezidenta kungam paziņot, ka vācu valdība ir ar mieru provizoriski atzīt Latvijas tautas padomi par patstāvīgu varu un pagaidu valdību par tās izpildu komisiju (Vollzugausschuss) līdz tam laikam, kamēr miera konference izšķirsies par Latvijas nākotni saskaņā ar tautu pašnoteikšanās tiesībām.”

Pēc 1919. gada Aprīļa puča 12. maijā noturētajā Tautas padomes sēdē Šreiners bija tas, kas domubiedru vārdā prasīja, lai atgriežas darbā Tautas padomes ieceltā Ulmaņa valdība.
Latvijas pagaidu valdība viņu sūtīja uz Berlīni kā Latvijas pirmo pārstāvi; tam sekoja viņa iecelšana tādā pat amatā Prāgā. 1919. gada vasarā Šreiners ieradās Berlīnē un enerģiski un sekmīgi aizstāvēja Latvijas intereses, turēdamies pie pārliecības, ka Latvijas valsts ir arī vācbaltiešu tēvija, kura jāaizstāv ar visiem līdzekļiem pret katru ienaidnieku.

Viņš iekārtoja Latvijas pārstāvniecību un 1919. gada 18. novembrī sarīkoja pirmās Latvijas valsts dibināšanas svinības Berlīnē.
Pēc tam, kad pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Latvijas valdība 1920. gada 15. jūlijā parakstīja līgumu par diplomātisko sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju, 1920. gada 22. oktobrī par Latvijas diplomātisko priekšstāvi Vācijā apstiprināja Dr. Oskaru Voitu, bet 1921. gada 18. aprīlī viņu iecēla par ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru ar rezidenci Berlīnē.
Pēc atvaļināšanās no diplomātiskā dienesta Šreiners atgriezās Rīgā. Viņa vienīgā meita apprecējās ar Aviācijas skolas novērotāju nodaļas priekšnieku pulkvedi-leitnantu Frīdrihu Zute-Zuti (1886—1959).
Mūža nogalē Vilhelms Šreiners dzīvoja gluži privāti, ieņemdams Latvijas bankas pārstāvja vietu Slokas celulozes fabrikā. Viņa dzīves vieta bija Bāžciems pie Slokas, kur viņš ar savu kundzi mita pie savas precētās meitas.

1933. gadā Šreiners kopā ar Oto Nonācu publicēja memuārus «Pēc 18. novembra», kuros viņš vēstīja par savām diplomāta gaitām Berlīnē.

Miris 1936. gada 15. jūnijā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira.

Darbi 
 Pēc 18. novembra. Tautas Padomes locekļu memuāri. Valters un Rapa, 1933. — 199 lpp. (kopā ar Oto Nonācu)

Atsauces 

1864. gadā dzimušie
1936. gadā mirušie
Vācbaltu progresīvās partijas politiķi
Tautas padomes locekļi
Latvijas diplomāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Vilhelms Šreiners1936 ) bija vācbaltiešu ķīmiķis un diplomāts . Latvijas brīvības cīņu laikā bija pirmais Latvijas sūtnis Berlīnē un Prāgā1920 ) . Dzīvesgājums Dzimis gada decembrī . Studēja Rīgas Politehniskās augstskolas Ķīmijas nodaļā , gadā iegūstot ķīmijas inženiera grādu . Līdz Pirmajam pasaules karam strādāja vairākos rūpniecības uzņēmumos , bija fabrikas direktors . Pēc Latvijas valsts pasludināšanas gada novembrī Latvijas Pagaidu valdība īpašu uzmanību pievērsa attiecību noregulēšanai ar Vāciju , kurai piederēja faktiskā vara Latvijas teritorijā . novembrī K. Ulmanis saņēma no Vācijas ģenerālpilnvarotā Augusta Vinniga paziņojumu : “ Pagodinos prezidenta kungam paziņot , ka vācu valdība ir ar mieru provizoriski atzīt Latvijas tautas padomi par patstāvīgu varu un pagaidu valdību par tās izpildu komisiju ( Vollzugausschuss ) līdz tam laikam , kamēr miera konference izšķirsies par Latvijas nākotni saskaņā ar tautu pašnoteikšanās tiesībām . ” Pēc gada Aprīļa puča maijā noturētajā Tautas padomes sēdē Šreiners bija tas , kas domubiedru vārdā prasīja , lai atgriežas darbā Tautas padomes ieceltā Ulmaņa valdība . Latvijas pagaidu valdība viņu sūtīja uz Berlīni kā Latvijas pirmo pārstāvi ; tam sekoja viņa iecelšana tādā pat amatā Prāgā . gada vasarā Šreiners ieradās Berlīnē un enerģiski un sekmīgi aizstāvēja Latvijas intereses , turēdamies pie pārliecības , ka Latvijas valsts ir arī vācbaltiešu tēvija , kura jāaizstāv ar visiem līdzekļiem pret katru ienaidnieku . Viņš iekārtoja Latvijas pārstāvniecību un gada novembrī sarīkoja pirmās Latvijas valsts dibināšanas svinības Berlīnē . Pēc tam , kad pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Latvijas valdība gada jūlijā parakstīja līgumu par diplomātisko sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju , gada oktobrī par Latvijas diplomātisko priekšstāvi Vācijā apstiprināja Dr. Oskaru Voitu , bet gada aprīlī viņu iecēla par ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru ar rezidenci Berlīnē . Pēc atvaļināšanās no diplomātiskā dienesta Šreiners atgriezās Rīgā . Viņa vienīgā meita apprecējās ar Aviācijas skolas novērotāju nodaļas priekšnieku pulkvedi -leitnantu Frīdrihu Zute-Zuti1959 ) . Mūža nogalē Vilhelms Šreiners dzīvoja gluži privāti , ieņemdams Latvijas bankas pārstāvja vietu Slokas celulozes fabrikā . Viņa dzīves vieta bija Bāžciems pie Slokas , kur viņš ar savu kundzi mita pie savas precētās meitas . 1933. gadā Šreiners kopā ar Oto Nonācu publicēja memuārus « Pēc novembra » , kuros viņš vēstīja par savām diplomāta gaitām Berlīnē . Miris gada jūnijā . Apbalvojumi Triju Zvaigžņu ordenis , III šķira . Darbi Pēc novembra . Tautas Padomes locekļu memuāri . Valters un Rapa , — lpp. ( kopā ar Oto Nonācu ) Atsauces 1864. gadā dzimušie 1936. gadā mirušie Vācbaltu progresīvās partijas politiķi Tautas padomes locekļi Latvijas diplomāti Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri