Slotiņu ciesa
Slotiņu ciesa (Calamagrostis epigeios L. Roth)  ir daudzgadīgs Latvijā bieži sastopams graudzāļu dzimtas lakstaugs, kas sastopams Eirāzijā un Āfrikā. Tas sastopams sausās līdz vidēji mitrās vietās. Atšķirībā no citām Calamagrostis ģints sugām tā labāk pacieš sausumu un ir piemērojusies arī iesāļām piejūras augsnēm. Suga raksturīga sukcesionālo augu sabiedrībām un, strauji savairojoties, izspiež citas sugas no dzīvotnes. Ar citām ciesām bieži veido starpsugu hibrīdus, kas ir salīdzinoši mitrāku vietu augi.

Morfoloģiskais apraksts 
Slotiņu ciesa sasniedz 50—130 cm garumu, tās stiebrs ir stingrs, stāvs, zem skaras raupjš. Lapas virspuse ir pelēkzaļa, taču apakša zaļa, lapu platums ir 0,5—1,0 cm, tās tāpat kā stiebrs ir raupjas. Ziedkopa ziedēšanas laikā violetam vēlāk dzeltenbrūna, šaura, blīva 10—25 cm gara. Vārpiņas plēksnēs īlenveidīgas,0,5—1,0 cm garas, gals akotains, škautne dzeloņaina . Akots taisns, garš (līdz 0,9 cm) garāks par ārējo zieda plēksni. Auglis — grauds. Zied jūnijā un jūlijā.
Daži autori par slotiņu ciesas pasugu uzskata Latvijā reti sastopamo Calamagrostis epigeois spp. meinhausenii Tzvelev., citi to uzskata par atsevišķu sugu Meinhauzena ciesu (Calamagrostis meinhausenii (Tzelev) Viljasoo). Šis taksons no slotiņu ciesas atšķiras ar gludu nevis raupju stiebru zem ziedkopas, kā arī īsākām vārpiņām (0,4–0,6 cm). Meinhauzena ciesa parasti aug piekrastes smiltājos.

Biotopi 
Sausas vietas dzelzceļa malās, ceļa malās, sausās pļavās un nezālienēs.

Ekspansijas riski un potenciālā ierobežošana 

Tā kā slotiņu ciesa ir stīgojoša graudzāle, tā ātri spēj izveidot monodominantas audzes, izspiežot no dzīvotnes citas sugas. Pļaušana reizi sezonā mazefektīva, tāpat kā ganīšana, jo dzīvnieki izvairās to ēd nelabprāt. Efektīvākai ierobežošanai nepieciešams slotiņu ciesu pļaut vismaz divas reizes sezonā, nopļauto zāli pēc tam novācot. Šādā gadījumā suga sāk samazināties pēc 7—8 gadiem. Cits risinājums ir zvaguļu piesēja, jo tie ir pusparazīti, kas parazitē uz ciesas saknes. Monodominantas ciesu audzes nav ieteicams dedzināt, jo tas izraisīs pretēju efektu — suga turpinās izplatīties. Sugu iespējams ierobežot arī ar dziļās aršanas palīdzību, ko jāveic rudenī (vismaz 40– 50 cm). Šādā veidā sals palīdzēs iznīcinār saknes un dziļā aršana sagatavos augsni dabisko zālāju sugām.

Atsauces 

Ciesas
Latvijas flora
Slotiņu ciesa ( Calamagrostis epigeios L. Roth ) ir daudzgadīgs Latvijā bieži sastopams graudzāļu dzimtas lakstaugs , kas sastopams Eirāzijā un Āfrikā . Tas sastopams sausās līdz vidēji mitrās vietās . Atšķirībā no citām Calamagrostis ģints sugām tā labāk pacieš sausumu un ir piemērojusies arī iesāļām piejūras augsnēm . Suga raksturīga sukcesionālo augu sabiedrībām un , strauji savairojoties , izspiež citas sugas no dzīvotnes . Ar citām ciesām bieži veido starpsugu hibrīdus , kas ir salīdzinoši mitrāku vietu augi . Morfoloģiskais apraksts Slotiņu ciesa sasniedz 130 cm garumu , tās stiebrs ir stingrs , stāvs , zem skaras raupjš . Lapas virspuse ir pelēkzaļa , taču apakša zaļa , lapu platums ir5 — 1,0 cm , tās tāpat kā stiebrs ir raupjas . Ziedkopa ziedēšanas laikā violetam vēlāk dzeltenbrūna , šaura , blīva25 cm gara . Vārpiņas plēksnēs īlenveidīgas , 0,5— 1,0 cm garas , gals akotains , škautne dzeloņaina \ . Akots taisns , garš ( līdz9 cm ) garāks par ārējo zieda plēksni . Auglis — grauds . Zied jūnijā un jūlijā . Daži autori par slotiņu ciesas pasugu uzskata Latvijā reti sastopamo Calamagrostis epigeois spp. meinhausenii Tzvelev. , citi to uzskata par atsevišķu sugu Meinhauzena ciesu ( Calamagrostis meinhausenii ( Tzelev ) Viljasoo ) . Šis taksons no slotiņu ciesas atšķiras ar gludu nevis raupju stiebru zem ziedkopas , kā arī īsākām vārpiņām4– 0,6 cm ) . Meinhauzena ciesa parasti aug piekrastes smiltājos . Biotopi Sausas vietas dzelzceļa malās , ceļa malās , sausās pļavās un nezālienēs . Ekspansijas riski un potenciālā ierobežošana Tā kā slotiņu ciesa ir stīgojoša graudzāle , tā ātri spēj izveidot monodominantas audzes , izspiežot no dzīvotnes citas sugas . Pļaušana reizi sezonā mazefektīva , tāpat kā ganīšana , jo dzīvnieki izvairās to ēd nelabprāt . Efektīvākai ierobežošanai nepieciešams slotiņu ciesu pļaut vismaz divas reizes sezonā , nopļauto zāli pēc tam novācot . Šādā gadījumā suga sāk samazināties pēc8 gadiem . Cits risinājums ir zvaguļu piesēja , jo tie ir pusparazīti , kas parazitē uz ciesas saknes . Monodominantas ciesu audzes nav ieteicams dedzināt , jo tas izraisīs pretēju efektu — suga turpinās izplatīties . Sugu iespējams ierobežot arī ar dziļās aršanas palīdzību , ko jāveic rudenī ( vismazcm ) . Šādā veidā sals palīdzēs iznīcinār saknes un dziļā aršana sagatavos augsni dabisko zālāju sugām . Atsauces Ciesas Latvijas flora