Pudeļpalma
Pudeļpalma (Hyophorbe lagenicaulis) ir palmu dzimtas suga, kas endēma Maurīcijai. Lai arī tā plaši izplatīta Maurīcijas dārzos un parkos, vienīgā savvaļas populācija ir saglabājusies Raundas salā. Ņemot vērā nelielo izplatības areālu un mazo skaitu, Sarkanajā grāmatā pudeļpalma ierindota kritiski apdraudēto sugu sarakstā. 

Sugas nosaukums cēlies no stumbra, kas ārēji līdzinās pudelei.

Apraksts 
Tā ir lēni augoša palma, kuras augstums var sasniegt 3 līdz 6 m, taču parasti tā ir līdz 3 m augsta. Pudeļpalmas pelēcīgā stumbra diametrs ir līdz aptuveni 60 cm, ko apvij daudzas gredzenu rindas. Stumbrs ir dobs, un, pretēji dažkārt izplatītajam uzskatam, tajā neuzkrājas ūdens.

Stumbra galotnē lapu pušķis ar 4—6 vai 4—8 lapām. Lapām spalvveida apveids — lapas kāta katrā pusē ir viena rinda šauri lineāru plūksnu, kuru garums virzienā uz kāta galotni pakāpeniski samazinās. Lapu garums var pārsniegt 3 m, plūksnu garums līdz aptuveni 60 cm.

Pudeļpalma uzzied skaistiem baltiem ziediem, kuri nokarājas lejup no lapu pušķa. Ziediem sekojošie augļi ir tumši zaļi, kas nobriestot kļūst melni. Ovālveida augļi ir nepilnus 4 cm gari, un katrs no tiem producē vienu sēklu.

Šādi grāmatā "Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži" pudeļpalmas apraksta Džeralds Darels:
"Pudeļpalmas uz vietas iekaroja manu sirdi... Mazo palmiņu stumbri izskatījās kā chianti vīna pudeles, no kuru kakla pārgalvīgi kā zaļa strūklaka augšup šaujas plušķainu lapu pušķis. Lapas vējojot atgādina mazus apaļvēderainus cilvēciņus, kas jums māj ar roku."

Izplatība 

Pēdējās savvaļas pudeļpalmas ir saglabājušās nelielajā Raundas saliņā, kur 1988. gadā bija atlikuši astoņi pieauguši koki un seši jauni stādiņi, brīnumainā kārtā izglābušies no salā ievestajiem trušiem. Truši tika izskausti 1986. gadā, un kopš tā laika palmaudžu blīvums tur palielinās.

Suga acīmredzot bija sastopama arī Maurīcijā, kur kolonizācijas laikā sākotnējie endēmie meži gandrīz izzuduši un klāj mazāk vairs nekā 2% salas teritorijas. Maurīcijā pudeļpalma savvaļā nav sastopama, un tā tiek reintroducēta Maurīcijas parkos, dārzos un nelielās uzraugāmu mežu platībās, kā arī Egretas salas rezervātā.

Kā krāšņumaugs pudeļpalma tiek kultivēta Floridā, Havajās un dažviet citur.

Galerija

Atsauces

Literatūra 
Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Rīga. Zinātne. 1981

Pudeļpalmas
Maurīcijas palmas
Maurīcijas endēmā flora
Pudeļpalma ( Hyophorbe lagenicaulis ) ir palmu dzimtas suga , kas endēma Maurīcijai . Lai arī tā plaši izplatīta Maurīcijas dārzos un parkos , vienīgā savvaļas populācija ir saglabājusies Raundas salā . Ņemot vērā nelielo izplatības areālu un mazo skaitu , Sarkanajā grāmatā pudeļpalma ierindota kritiski apdraudēto sugu sarakstā . Sugas nosaukums cēlies no stumbra , kas ārēji līdzinās pudelei . Apraksts Tā ir lēni augoša palma , kuras augstums var sasniegtlīdzm , taču parasti tā ir līdzm augsta . Pudeļpalmas pelēcīgā stumbra diametrs ir līdz aptuvenicm , ko apvij daudzas gredzenu rindas . Stumbrs ir dobs , un , pretēji dažkārt izplatītajam uzskatam , tajā neuzkrājas ūdens . Stumbra galotnē lapu pušķis ar6 vai8 lapām . Lapām spalvveida apveids — lapas kāta katrā pusē ir viena rinda šauri lineāru plūksnu , kuru garums virzienā uz kāta galotni pakāpeniski samazinās . Lapu garums var pārsniegtm , plūksnu garums līdz aptuvenicm . Pudeļpalma uzzied skaistiem baltiem ziediem , kuri nokarājas lejup no lapu pušķa . Ziediem sekojošie augļi ir tumši zaļi , kas nobriestot kļūst melni . Ovālveida augļi ir nepilnuscm gari , un katrs no tiem producē vienu sēklu . Šādi grāmatā " Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži " pudeļpalmas apraksta Džeralds Darels : " Pudeļpalmas uz vietas iekaroja manu sirdi ... Mazo palmiņu stumbri izskatījās kā chianti vīna pudeles , no kuru kakla pārgalvīgi kā zaļa strūklaka augšup šaujas plušķainu lapu pušķis . Lapas vējojot atgādina mazus apaļvēderainus cilvēciņus , kas jums māj ar roku . " Izplatība Pēdējās savvaļas pudeļpalmas ir saglabājušās nelielajā Raundas saliņā , kur gadā bija atlikuši astoņi pieauguši koki un seši jauni stādiņi , brīnumainā kārtā izglābušies no salā ievestajiem trušiem . Truši tika izskausti gadā , un kopš tā laika palmaudžu blīvums tur palielinās . Suga acīmredzot bija sastopama arī Maurīcijā , kur kolonizācijas laikā sākotnējie endēmie meži gandrīz izzuduši un klāj mazāk vairs nekā salas teritorijas . Maurīcijā pudeļpalma savvaļā nav sastopama , un tā tiek reintroducēta Maurīcijas parkos , dārzos un nelielās uzraugāmu mežu platībās , kā arī Egretas salas rezervātā . Kā krāšņumaugs pudeļpalma tiek kultivēta Floridā , Havajās un dažviet citur . Galerija Atsauces Literatūra Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži . Džeralds Darels . Rīga . Zinātne . Pudeļpalmas Maurīcijas palmas Maurīcijas endēmā flora