Jūliuss fon Vulfs
Jūliuss Voldemārs fon Vulfs (, 1809-1872) bija vācbaltu jurists un muižnieks, kas pabeidza Gaujienas pilsmuižas būvi.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1809. gada 31. maijā Aumeisteru muižas īpašnieka Ādolfa Heinriha fon Vulfa (1765—1843) un viņa sievas Kristīnes Katrīnas, dzimušas Nandelštetes (1776—1845), astoņu bērnu ģimenē kā otrais dēls. 1818. gadā viņa tēvs nopirka Gaujienas pilsmuižu un ap 1830. gadu uzcēla muižkunga māju.
Saskaņā ar 1828. gadā Aumeisteru muižā noslēgto mantojuma sadalījuma līgumu starp Ādolfa Vulfa mantiniekiem Jūliuss fon Vulfs ieguva Gaujienas pilsmuižu, Cesvaines pilsmuižu un vēl 10 muižas 530 600 sudraba rubļu vērtībā. Viņa tēvs saviem mantiniekiem pēc nāves 1843. gadā kopumā atstāja 25 muižas 1 251 600 sudraba rubļu vērtībā.

No 1848. līdz 1850. gadam Jūliuss fon Vulfs pabeidza būvēt lepno Gaujienas muižas pili ar 52 telpām vēlīnā klasicisma stilā, ko vēlāk papildināja ar sešu kolonnu portiku. Tuvāko zemnieku mājas humora dēļ muižnieks nosauca Eiropas lielāko pilsētu vārdos — Berlīne, Londona, Vīsbādene, Parīze u.c. 1850. gadā Vācijā salaulājās ar Krievijas cara galma mākslinieka meitu Šarloti fon Reiternu (Charlotte von Reutern, 1826-1904), 1855. gadā piedzima viņu pirmā meita Vilhelmīne, 1856. gadā otrā meita Auguste, 1857. gadā pirmais dēls Ādolfs Gerhards. Vasarās viņš devās uz Gaujienu un citām muižām, bet ziemā atgriezās pie ģimenes Vācijā.
Viņa dzīve pārvērtās, kad 1858. gada rudenī Jūliuss fon Vulfs Vīsbādenē divkaujā nošāva savu sāncensi. Vietējā tiesa par to viņam piesprieda vairākus gadus cietuma, taču viņš aizbēga un atgriezās Gaujienas pilī.

1868. gadā viņš sapulcinājis sešu apkārtējo sev piederošo pagastu vecākos un katram pagastam dāvinājis 8 pūrvietas zemes pagastnama un skolas būvei, kā arī būvmateriālus un 500 rubļu gadā skolotāju algošanai.
1869. gadā Latviešu Avīžu pielikums "Baznīcas un skolu ziņas" rakstīja, ka Jūliuss fon Vulfs savu muižu zemniekiem atlaidis visus pēdējo gadu parādus, algojis skolmeistarus un piešķīris līdzekļus daktera nama būvei, licis pagastiem izdalīt noteiktas summas tiem, kam vairāk trūkums.

1871. gada nogalē tomēr izlēmis atgriezties Vīsbādenē, kur viņu atpazina abi kādreiz divkaujā nogalinātā sāncenša dēli un nošāva medību laikā 1872. gada 10. janvārī (1871. gada 29. decembrī pēc vecā stila).
Viņa sieva Šarlote fon Vulfa uzbūvēja kapliču pie Gaujienas muižas, kur 1872. gada 7. septembrī apglabāja nošautā vīra iebalzamētās mirstīgās atliekas.

Cesvaines muižu mantoja viņa vecākais dēls Ādolfs Gerhards fon Vulfs (1857—1904), kas no 1890. līdz 1897. gadam uzcēla jauno Cesvaines pili. Gaujienas muižas īpašnieks bija viņa jaunākais dēls Voldemārs fon Vulfs (1866—1924), kas miris Vīsbādenē.

Atsauces 

1809. gadā dzimušie
1872. gadā mirušie
Vācbaltieši
Gaujiena
Smiltenes novadā dzimušie
Jūliuss Voldemārs fon Vulfs ( , bija vācbaltu jurists un muižnieks , kas pabeidza Gaujienas pilsmuižas būvi . Dzīvesgājums Dzimis gada maijā Aumeisteru muižas īpašnieka Ādolfa Heinriha fon Vulfa1843 ) un viņa sievas Kristīnes Katrīnas , dzimušas Nandelštetes1845 ) , astoņu bērnu ģimenē kā otrais dēls . gadā viņa tēvs nopirka Gaujienas pilsmuižu un ap gadu uzcēla muižkunga māju . Saskaņā ar gadā Aumeisteru muižā noslēgto mantojuma sadalījuma līgumu starp Ādolfa Vulfa mantiniekiem Jūliuss fon Vulfs ieguva Gaujienas pilsmuižu , Cesvaines pilsmuižu un vēlmuižas600 sudraba rubļu vērtībā . Viņa tēvs saviem mantiniekiem pēc nāves gadā kopumā atstājamuižas251sudraba rubļu vērtībā . No līdz gadam Jūliuss fon Vulfs pabeidza būvēt lepno Gaujienas muižas pili artelpām vēlīnā klasicisma stilā , ko vēlāk papildināja ar sešu kolonnu portiku . Tuvāko zemnieku mājas humora dēļ muižnieks nosauca Eiropas lielāko pilsētu vārdos — Berlīne , Londona , Vīsbādene , Parīze u.c. gadā Vācijā salaulājās ar Krievijas cara galma mākslinieka meitu Šarloti fon Reiternu ( Charlotte von Reutern , gadā piedzima viņu pirmā meita Vilhelmīne , gadā otrā meita Auguste , gadā pirmais dēls Ādolfs Gerhards . Vasarās viņš devās uz Gaujienu un citām muižām , bet ziemā atgriezās pie ģimenes Vācijā . Viņa dzīve pārvērtās , kad gada rudenī Jūliuss fon Vulfs Vīsbādenē divkaujā nošāva savu sāncensi . Vietējā tiesa par to viņam piesprieda vairākus gadus cietuma , taču viņš aizbēga un atgriezās Gaujienas pilī . 1868. gadā viņš sapulcinājis sešu apkārtējo sev piederošo pagastu vecākos un katram pagastam dāvinājispūrvietas zemes pagastnama un skolas būvei , kā arī būvmateriālus unrubļu gadā skolotāju algošanai . 1869. gadā Latviešu Avīžu pielikums " Baznīcas un skolu ziņas " rakstīja , ka Jūliuss fon Vulfs savu muižu zemniekiem atlaidis visus pēdējo gadu parādus , algojis skolmeistarus un piešķīris līdzekļus daktera nama būvei , licis pagastiem izdalīt noteiktas summas tiem , kam vairāk trūkums . 1871. gada nogalē tomēr izlēmis atgriezties Vīsbādenē , kur viņu atpazina abi kādreiz divkaujā nogalinātā sāncenša dēli un nošāva medību laikā gada janvārī gada decembrī pēc vecā stila ) . Viņa sieva Šarlote fon Vulfa uzbūvēja kapliču pie Gaujienas muižas , kur gada septembrī apglabāja nošautā vīra iebalzamētās mirstīgās atliekas . Cesvaines muižu mantoja viņa vecākais dēls Ādolfs Gerhards fon Vulfs1904 ) , kas no līdz gadam uzcēla jauno Cesvaines pili . Gaujienas muižas īpašnieks bija viņa jaunākais dēls Voldemārs fon Vulfs1924 ) , kas miris Vīsbādenē . Atsauces 1809. gadā dzimušie 1872. gadā mirušie Vācbaltieši Gaujiena Smiltenes novadā dzimušie