Sebežas nacionālais parks
Sebežas nacionālais parks () ir nacionālais parks Krievijas ziemeļrietumos, kas atrodas Pleskavas apgabala Sebežas rajonā, netālu no Latvijas un Baltkrievijas robežas. Tas tika izveidots 1996. gada 8.janvārī, lai aizsargātu ezeru apkaimes ainavas Pleskavas apgabala dienvidrietumos. Parks aizņem 500 km² platību.

Ģeogrāfija 
Sebežas rajona dienvidrietumu daļa, kur atrodas nacionālais parks, pamatā ir ledāja veidota pauguraina ainava ar daudziem ezeriem. Teritorija ir mežaina, ar priežu, egļu, jauktajiem un alkšņu mežiem. Parks aizņem rajona dienvidrietumu stūri un robežojas ar Latviju un Baltkrieviju. Sebežas pilsētas centrs atrodas tieši uz ziemeļiem no parka, un pilsētas dienvidu daļa iekļauta parkā. Lielākā parka platība pieder Veļikajas upes baseinam, bet daži dienvidu apgabali pieder Daugavas baseinam. Lielākie parka ezeri ir Nečerica ezers, Sebežas ezers un Orono ezers.

No parka 50 021 hektāriem 22 803 ha ir parkam nodotās mežu fonda zemes, 6 920 ha — ūdeņu fonda zemes, 18 678 ha — lauksaimniecības zemes, 1 080 ha — Sebežas pilsētas teritorija, 540 ha — rezerves zemes).

Vēsture 
Teritorija bijusi apdzīvota kopš senatnes. Viduslaikos tā bija pakļauta Pleskavas pilsētai. Cilvēki sākotnēji apmetās ezeru krastos un vēlāk arī starp tiem. Kopš 15. gadsimta apgabala piederību apstrīdēja Maskavija un Lietuvas lielkņaziste, līdz to 1772. gadā Polijas pirmās sadalīšanas laikā ieguva Krievija. Jau pirms 15. gadsimtam zemes tika plaši izmantotas lauksaimniecībai. 17. gadsimta beigās lauksaimniecībā iestājās krīze, daļēji saistīta ar Livonijas karu un daļēji ar novecojušajām zemkopības metodēm. 19. gadsimtā kokmateriālu ražošana ievērojami samazināja mežu platības; izplatīta bija zveja ezeros. 1950. gados daudzi purvi tika nosusināti un pārveidoti lauksaimniecības zemēs. 1990. gadu sākumā lauksaimniecība atkal nokļuva dziļā krīzē, un tika nolemts pārveidot teritoriju nacionālajā parkā, aizsargājot kultūras un dabas ainavas.

Fauna 
Parkā atzīmēta 291 mugurkaulnieku suga, tai skaitā divas nēģu sugas, trīsdesmit zivju sugas, astoņas abinieku sugas, piecas rāpuļu sugas, 202 putnu sugas un 49 zīdītāju sugas. Lielo zīdītāju skaitā ir brūnais lācis, lūsis, pelēkais vilks, mežacūka, alnis un stirna.

Tūrisms un infrastruktūra 
Parkā atrodas vairākas atpūtas mājas. Atļautas medības un makšķerēšana.

Parka daļa gar valsts robežu ar Latviju ir iekļauta pierobežas drošības zonā. Lai apmeklētu zonu, nepieciešama vietējā Federālā drošības dienesta departamenta izsniegta atļauja.

Atrazdamies Daugavas un Veļikajas ūdensšķirtnē, Sebežas ezerzeme agrāk bijusi transporta mezgls un pašlaik pa to tiek rīkotas vēsturiskas laivu ekskursijas.

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas nacionālie parki
Koordinātas Vikidatos
Pleskavas apgabals
Sebežas nacionālais parks ( ) ir nacionālais parks Krievijas ziemeļrietumos , kas atrodas Pleskavas apgabala Sebežas rajonā , netālu no Latvijas un Baltkrievijas robežas . Tas tika izveidots gadajanvārī , lai aizsargātu ezeru apkaimes ainavas Pleskavas apgabala dienvidrietumos . Parks aizņemkm² platību . Ģeogrāfija Sebežas rajona dienvidrietumu daļa , kur atrodas nacionālais parks , pamatā ir ledāja veidota pauguraina ainava ar daudziem ezeriem . Teritorija ir mežaina , ar priežu , egļu , jauktajiem un alkšņu mežiem . Parks aizņem rajona dienvidrietumu stūri un robežojas ar Latviju un Baltkrieviju . Sebežas pilsētas centrs atrodas tieši uz ziemeļiem no parka , un pilsētas dienvidu daļa iekļauta parkā . Lielākā parka platība pieder Veļikajas upes baseinam , bet daži dienvidu apgabali pieder Daugavas baseinam . Lielākie parka ezeri ir Nečerica ezers , Sebežas ezers un Orono ezers . No parka021 hektāriem 803 ha ir parkam nodotās mežu fonda zemes , 920 ha — ūdeņu fonda zemes , 678 ha — lauksaimniecības zemes , 080 ha — Sebežas pilsētas teritorija , ha — rezerves zemes ) . Vēsture Teritorija bijusi apdzīvota kopš senatnes . Viduslaikos tā bija pakļauta Pleskavas pilsētai . Cilvēki sākotnēji apmetās ezeru krastos un vēlāk arī starp tiem . Kopš gadsimta apgabala piederību apstrīdēja Maskavija un Lietuvas lielkņaziste , līdz to gadā Polijas pirmās sadalīšanas laikā ieguva Krievija . Jau pirms gadsimtam zemes tika plaši izmantotas lauksaimniecībai . gadsimta beigās lauksaimniecībā iestājās krīze , daļēji saistīta ar Livonijas karu un daļēji ar novecojušajām zemkopības metodēm . gadsimtā kokmateriālu ražošana ievērojami samazināja mežu platības ; izplatīta bija zveja ezeros . gados daudzi purvi tika nosusināti un pārveidoti lauksaimniecības zemēs . gadu sākumā lauksaimniecība atkal nokļuva dziļā krīzē , un tika nolemts pārveidot teritoriju nacionālajā parkā , aizsargājot kultūras un dabas ainavas . Fauna Parkā atzīmētamugurkaulnieku suga , tai skaitā divas nēģu sugas , trīsdesmit zivju sugas , astoņas abinieku sugas , piecas rāpuļu sugas , putnu sugas unzīdītāju sugas . Lielo zīdītāju skaitā ir brūnais lācis , lūsis , pelēkais vilks , mežacūka , alnis un stirna . Tūrisms un infrastruktūra Parkā atrodas vairākas atpūtas mājas . Atļautas medības un makšķerēšana . Parka daļa gar valsts robežu ar Latviju ir iekļauta pierobežas drošības zonā . Lai apmeklētu zonu , nepieciešama vietējā Federālā drošības dienesta departamenta izsniegta atļauja . Atrazdamies Daugavas un Veļikajas ūdensšķirtnē , Sebežas ezerzeme agrāk bijusi transporta mezgls un pašlaik pa to tiek rīkotas vēsturiskas laivu ekskursijas . Atsauces Ārējās saites Krievijas nacionālie parki Koordinātas Vikidatos Pleskavas apgabals