Progress (11F615A15)
Progress (), zināms arī kā 7K-TG (7К-ТГ), GRAU indekss 11F615A15 (11Ф615А15), bija PSRS bezpilota kosmosa kravas kuģu sērija. 43 transportkuģus no 1978. līdz 1990. gadam izmantoja orbitālo staciju Saljut-6, Saljut-7 un Mir apgādei. Tos nomainīja modernizēts kuģis Progress-M.

1970. gados tika projektēta jaunas paaudzes orbitālā stacija, kuras apgādei bija vajadzīgi apgādes kuģi, jo pirmās stacijas bija paredzētas tikai pāris mēnešu darbam. Rekordīsā laikā (četros gados) tāds tika izprojektēts un izgatavots.

Progress tika veidots uz pilotējamā kosmosa kuģa Sojuz 7K-T bāzes. Nolaižamais aparāts tika nomainīts ar nehermētisku papilduzpildes komponentu nodalījumu (отсек компонентов дозаправки), kurā bija iemontētas degvielas un oksidētāja tvertnes, kā arī pārsūknēšanas iekārtas. Līdz ar to kosmosa stacijas dzinējsistēmu varēja uzpildīt ar degvielu. Orbitālais nodalījums bija hermētisks; tajā tika ievietota krava, kuru kosmonauti varēja izkraut caur lūku. Tā pat kā 7K-T, arī 7K-TG nebija apgādāts ar saules baterijām, tas elektroenerģiju saņēma no akumulatoru baterijām (autonomā lidojumā) vai no stacijas elektrosistēmas. Pirmajiem Progress maksimālais darbības ilgums bija 33 dienas, to skaitā trīs dienas autonomā lidojumā, pārējo laiku — pievienotam stacijai. Vēlāk darbības ilgums tika pagarināts, un visilgāko laiku (75 dienas) kosmosā pavadīja Progress-38.

Pirmais transportkuģis Progress-1 orbītā tika palaists . Pirmie 12 Progress lidoja uz staciju Saljut-6. Nākamie 13, ieskaitot Kosmos-1669 — uz Saljut-7. Pēdējie 18 — uz Mir.

Atsauces

Ārējās saites 
 Progress 1 - 42 (11F615A15, 7K-TG) Gunter Krebs, Gunter's Space Page
 Progress Mark Wade, Encyclopedia Astronautica

Progress kosmosa kuģi
Progress ( ) , zināms arī kā-TG-ТГ ) , GRAU indekss615A15615А15 ) , bija PSRS bezpilota kosmosa kravas kuģu sērija. transportkuģus no līdz gadam izmantoja orbitālo staciju Saljut-6 , Saljut -7 un Mir apgādei . Tos nomainīja modernizēts kuģis Progress-M. 1970. gados tika projektēta jaunas paaudzes orbitālā stacija , kuras apgādei bija vajadzīgi apgādes kuģi , jo pirmās stacijas bija paredzētas tikai pāris mēnešu darbam . Rekordīsā laikā ( četros gados ) tāds tika izprojektēts un izgatavots . Progress tika veidots uz pilotējamā kosmosa kuģa Sojuz-T bāzes . Nolaižamais aparāts tika nomainīts ar nehermētisku papilduzpildes komponentu nodalījumu ( отсек компонентов дозаправки ) , kurā bija iemontētas degvielas un oksidētāja tvertnes , kā arī pārsūknēšanas iekārtas . Līdz ar to kosmosa stacijas dzinējsistēmu varēja uzpildīt ar degvielu . Orbitālais nodalījums bija hermētisks ; tajā tika ievietota krava , kuru kosmonauti varēja izkraut caur lūku . Tā pat kā-T , arī-TG nebija apgādāts ar saules baterijām , tas elektroenerģiju saņēma no akumulatoru baterijām ( autonomā lidojumā ) vai no stacijas elektrosistēmas . Pirmajiem Progress maksimālais darbības ilgums bijadienas , to skaitā trīs dienas autonomā lidojumā , pārējo laiku — pievienotam stacijai . Vēlāk darbības ilgums tika pagarināts , un visilgāko laikudienas ) kosmosā pavadīja Progress -38 . Pirmais transportkuģis Progress -1 orbītā tika palaists \ . PirmieProgress lidoja uz staciju Saljut -6 . Nākamie ieskaitot Kosmos - 1669 — uz Saljut -7. Pēdējie — uz Mir . Atsauces Ārējās saites Progress -( 11F615A15 , -TG ) Gunter Krebs , Gunter's Space Page Progress Mark Wade , Encyclopedia Astronautica Progress kosmosa kuģi