Seiko Hasimoto
Seiko Hasimoto (, Seiko Hashimoto; dzimusi ) ir Japānas politiķe, bijusī ātrslidotāja un treka riteņbraukšanas sprintere. Kā sportiste visvairāk reižu pārstāvējusi Japānu olimpiskajās spēlēs — pēc kārtas četrās ziemas (1984—1994) un trijās vasaras olimpiskajās spēlēs (1988—1996). Šobrīd viņa ir Japānas Padomnieku palātas (parlamenta augšpalātas) deputāte no Liberāli demokrātiskās partijas, kā arī ir Japānas slidošanas federācijas prezidente.

No 2019. gada septembra viņa bija Japānas īpašo uzdevumu ministre Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos, līdz 2021. gada februārī kļuva par Tokijas spēļu orgkomitejas prezidenti.

Dzīves sākums un sportistes karjera 

Hasimoto dzimusi Hajakitā, Hokaido, 1964. gadā. Tēvs deva viņai vārdu Seiko (olimpiskā lāpa; seika 聖火), ietekmējoties no tajā gadā notikušajām Tokijas olimpiskajām spēlēm. 1983. gadā viņa pabeidza ar Komazavas universitāti saistītu vidusskolu un uzsāka darbu Fuji Kyuko dzelzceļa uzņēmumā.

Seiko pirmās olimpiskās spēles bija 1984. gadā Sarajevā, piedaloties ātrslidošanas sacensībās 500, 1000, 1500 un 3000 m distancē. 1988. gada olimpiskajās spēlēs Kalgari viņa ieņēma piekto vietu gan 500, gan 1000 m distancē. Savās trešajās ziemās olimpiskajās spēlēs 1992. gadā Albervilā viņa ieguva bronzas medaļu 1500 m distancē. Seiko piedalījās arī 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Lillehammerē, ieņemot sesto vietu 3000 m distancē.

Seiko startēja arī treka riteņbraukšanas sacensībās. Viņas pirmās vasaras olimpiskās spēles bija 1988. gadā Seulā, kur viņa ieguva piekto vietu sprintā. 1992. gada olimpiskajās spēles Barselonā viņa ieguva vienpadsmito vietu 3000 m individuālajā iedzīšanas braucienā un devīto vietu 1996. gadā Atlantā punktu sacensībās.

Karjera politikā 
Hasimoto 1993. gadā aizgāja no darba Fuji Kyuko un pievērsās politikai. 1995. gadā tika ievēlēta par Japānas likumdevēja augšpalātas deputāti. Pārvēlēta trīs vēlēšanās pēc kārtas. No 2000. līdz 2001. gadam bijusi Hokaido attīstības departamenta viceministre, no 2001. līdz 2003. gadam vadījusi izglītības komiteju, kopš 2003. gada bijusi Liberāli demokrātiskās partijas ģenerālsekretāre, no 2008. līdz 2009. gadam bijusi ārlietu ministrijas valsts sekretāre Taro Aso administrācijā.

2000. gadā Hasimoto piedzima meita, pēc tam divi dēli. Sākotnēji darba laikā viņa uzticēja bērnu pieskatīšanu saviem darbiniekiem, bet pēc tam virzīja iniciatīvu Japānas parlamentā izveidot bērnudārzu; tas tika izveidots 2010. gadā.

Pēc Tokijas gubernatora Naoki Inoses atkāpšanās 2013. gada 19. decembrī viņa tika uzskatīta par iespējamu amata pretendenti, ko izraudzītu 2014. gada februārī gaidāmajās vēlēšanās. Partija telefonbalsojumā 20. decembrī izslēdza viņas vārdu no kandidātu saraksta saistībā ar viņas pienākumiem kā Japānas sportistu delegācijas vadītāju 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

2019. gada septembrī viņa kļuva par Japānas īpašo uzdevumu ministri Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos. 2021. gada 18. februārī viņa no šī amata atkāpās, lai pārņemtu Tokijas spēļu orgkomitejas prezidentes amatu no bijušā Japānas premjerministra Josiro Mori, kurš no amata atkāpās pēc komitejas sanāksmē izteiktiem seksistiskiem komentāriem.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1964. gadā dzimušie
Japānas ātrslidotāji
Japānas riteņbraucēji
Japānas politiķi
Ātrslidotāji 1984. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidotāji 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidotāji 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidotāji 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Olimpiskie bronzas medaļnieki ātrslidošanā
1992. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Japānas olimpiskie bronzas medaļnieki
Seiko Hasimoto ( , Seiko Hashimoto ; dzimusi ) ir Japānas politiķe , bijusī ātrslidotāja un treka riteņbraukšanas sprintere . Kā sportiste visvairāk reižu pārstāvējusi Japānu olimpiskajās spēlēs — pēc kārtas četrās ziemas1994 ) un trijās vasaras olimpiskajās spēlēs1996 ) . Šobrīd viņa ir Japānas Padomnieku palātas ( parlamenta augšpalātas ) deputāte no Liberāli demokrātiskās partijas , kā arī ir Japānas slidošanas federācijas prezidente . No gada septembra viņa bija Japānas īpašo uzdevumu ministre Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos , līdz gada februārī kļuva par Tokijas spēļu orgkomitejas prezidenti . Dzīves sākums un sportistes karjera Hasimoto dzimusi Hajakitā , Hokaido , gadā . Tēvs deva viņai vārdu Seiko ( olimpiskā lāpa ; seika 聖火 ) , ietekmējoties no tajā gadā notikušajām Tokijas olimpiskajām spēlēm . gadā viņa pabeidza ar Komazavas universitāti saistītu vidusskolu un uzsāka darbu Fuji Kyuko dzelzceļa uzņēmumā . Seiko pirmās olimpiskās spēles bija gadā Sarajevā , piedaloties ātrslidošanas sacensībāsunm distancē . gada olimpiskajās spēlēs Kalgari viņa ieņēma piekto vietu gan ganm distancē . Savās trešajās ziemās olimpiskajās spēlēs gadā Albervilā viņa ieguva bronzas medaļum distancē . Seiko piedalījās arī gada ziemas olimpiskajās spēlēs Lillehammerē , ieņemot sesto vietum distancē . Seiko startēja arī treka riteņbraukšanas sacensībās . Viņas pirmās vasaras olimpiskās spēles bija gadā Seulā , kur viņa ieguva piekto vietu sprintā . gada olimpiskajās spēles Barselonā viņa ieguva vienpadsmito vietum individuālajā iedzīšanas braucienā un devīto vietu gadā Atlantā punktu sacensībās . Karjera politikā Hasimoto gadā aizgāja no darba Fuji Kyuko un pievērsās politikai . gadā tika ievēlēta par Japānas likumdevēja augšpalātas deputāti . Pārvēlēta trīs vēlēšanās pēc kārtas . No līdz gadam bijusi Hokaido attīstības departamenta viceministre , no līdz gadam vadījusi izglītības komiteju , kopš gada bijusi Liberāli demokrātiskās partijas ģenerālsekretāre , no līdz gadam bijusi ārlietu ministrijas valsts sekretāre Taro Aso administrācijā . 2000. gadā Hasimoto piedzima meita , pēc tam divi dēli . Sākotnēji darba laikā viņa uzticēja bērnu pieskatīšanu saviem darbiniekiem , bet pēc tam virzīja iniciatīvu Japānas parlamentā izveidot bērnudārzu ; tas tika izveidots gadā . Pēc Tokijas gubernatora Naoki Inoses atkāpšanās gada decembrī viņa tika uzskatīta par iespējamu amata pretendenti , ko izraudzītu gada februārī gaidāmajās vēlēšanās . Partija telefonbalsojumā decembrī izslēdza viņas vārdu no kandidātu saraksta saistībā ar viņas pienākumiem kā Japānas sportistu delegācijas vadītāju gada ziemas olimpiskajās spēlēs . 2019. gada septembrī viņa kļuva par Japānas īpašo uzdevumu ministri Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos . gada februārī viņa no šī amata atkāpās , lai pārņemtu Tokijas spēļu orgkomitejas prezidentes amatu no bijušā Japānas premjerministra Josiro Mori , kurš no amata atkāpās pēc komitejas sanāksmē izteiktiem seksistiskiem komentāriem . Atsauces Ārējās saites 1964. gadā dzimušie Japānas ātrslidotāji Japānas riteņbraucēji Japānas politiķi Ātrslidotāji gada ziemas olimpiskajās spēlēs Ātrslidotāji gada ziemas olimpiskajās spēlēs Ātrslidotāji gada ziemas olimpiskajās spēlēs Ātrslidotāji gada ziemas olimpiskajās spēlēs Ar Olimpisko ordeni apbalvotie Olimpiskie bronzas medaļnieki ātrslidošanā 1992. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki Japānas olimpiskie bronzas medaļnieki