Hamiltona varde
Hamiltona varde () ir primitīva varde, kas radusies Jaunzēlandē. Tā ir viena no četrām pastāvošajām sugām, kas pieder Leiopelmatidae ģintij. Vīriešu kārtas pārstāvji paliek ar olām, lai tās aizsargātu. Pēc olu izšķilšanās kurkuļi var pārvietoties uz muguru, kur tiem būs pietiekoši mitrs, lai uzturētos.

Šī varde ir nosaukta Harolda Hamiltona vārdā, kas to atklāja. Holotype ir kolekcijā muzejā Jaunzēlandes Te Papa Tongarewa.

Apraksts 

Neskatoties uz to, ka Jaunzēlande ir lielākā pārstāvoša vardžu sugu daudzveidība, Hamiltona varde ir neliela suga salīdzinājumā ar vardēm no visas pasaules. Tēviņi var sasniegt kopējo garumu līdz 43 mm un mātītes var pārsniegt pat 52 mm garumu. Sugas pārstāvji galvenokārt ir gaiši brūnas krāsas, lai gan ir novēroti arī daži zaļi indivīdi.

Viena tumša svītra iet gar katru galvas pusi un pār acīm. Starp pirkstiem nav peldplēve.

Biotops 

Hamiltona varde ir sastopama tikai nelielā akmeņainā apgabalā, kas atrodas Slāvas jūras šaurumā. Fosilie atradumi norāda, ka Hamiltona agrāk varde dzīvoja Ziemeļsalas apakšējā daļā un Dienvidsalas augšdaļā. Sugas īpatņi dzīvo akmeņainos, mitros apgabalos un zālē.

Ekoloģija 

Hamiltona varde ir zemes dzīvojošām sugām, kas ir nakts. Tas patīk mitrās plaisās dienas laikā. Viņus var būt grūti atrast, jo tie ir labi maskēti, nakts iemītnieki, nekurkst. Tie neiziet caur kurkuļa stadijām, bet tā vietā tie pilnīgi attīstās želatīnveida apvalka olšūnā, kas inkubejas kā froglets. Lai pilnība pieaugtu un sasniegtu briedumu, tas var ilgt apmēram trīs gadus. Hamiltona varde ir kukaiņi. Viņi barojas ar augļu mušiņām, mazām criceņiem, kodēm un kolenbolām. Nepieaugušajiem īpatņiem ar snuķa cauruma atveres garumu 20 mm vai mazāk trūkst zobu, un tādēļ ir nepieciešams ēst ar mīkstu virsbūvi posmkājus, piemēram, ērcēm un augļu mušas.

Saglabāšanas statuss 

Lai Hamiltona varde saglabāu savu populāciju, viņai ir jācīnās ar diviem galvenjiem plēsoņiem - vietējo tuatara (Sphenodon punctatus) un invazīvās melnās žurkas (Rattus rattus) pārstāvjiem. Šo abu plēsēju darbība ir izraisījusi Hamiltona vardes populācijas kritumu - mazāk nekā 300. Hamiltona varde ir arī neaizsargāta pret chitrīda sēnītēm (Batrachochytrium dendrobatidis) .

Sākot ar 2013. gadu, Aizsardzības departaments (DOC) saskaņā ar Jaunzēlandes apdraudējuma klasifikācijas sistēmu Hamiltona varde klasificēja kā valsti kritisku.

Saglabāšanas centieni 

Jaunzēlande ir aizsargājusi Hamiltonas vardes sugas kopš 1921. gada. Ir izveidots arī tuatara žogs, lai apturētu tuataras izkļūšanu. Pastāv arī iedzīvotāju novērošana. Plāno pārvietot dažus iedzīvotājus uz citu salu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Hamiltona vardes pārcelšana uz jaunu Stephenas salas dzīvotni
 Izlikšanās ar tuatāru
 Jaunzēlandes Te Papa Tongarewa muzejā esošā holotipa paraugs

Bezastainie abinieki
Hamiltona varde ( ) ir primitīva varde , kas radusies Jaunzēlandē . Tā ir viena no četrām pastāvošajām sugām , kas pieder Leiopelmatidae ģintij . Vīriešu kārtas pārstāvji paliek ar olām , lai tās aizsargātu . Pēc olu izšķilšanās kurkuļi var pārvietoties uz muguru , kur tiem būs pietiekoši mitrs , lai uzturētos . Šī varde ir nosaukta Harolda Hamiltona vārdā , kas to atklāja . Holotype ir kolekcijā muzejā Jaunzēlandes Te Papa Tongarewa . Apraksts Neskatoties uz to , ka Jaunzēlande ir lielākā pārstāvoša vardžu sugu daudzveidība , Hamiltona varde ir neliela suga salīdzinājumā ar vardēm no visas pasaules . Tēviņi var sasniegt kopējo garumu līdzmm un mātītes var pārsniegt patmm garumu . Sugas pārstāvji galvenokārt ir gaiši brūnas krāsas , lai gan ir novēroti arī daži zaļi indivīdi . Viena tumša svītra iet gar katru galvas pusi un pār acīm . Starp pirkstiem nav peldplēve . Biotops Hamiltona varde ir sastopama tikai nelielā akmeņainā apgabalā , kas atrodas Slāvas jūras šaurumā . Fosilie atradumi norāda , ka Hamiltona agrāk varde dzīvoja Ziemeļsalas apakšējā daļā un Dienvidsalas augšdaļā . Sugas īpatņi dzīvo akmeņainos , mitros apgabalos un zālē . Ekoloģija Hamiltona varde ir zemes dzīvojošām sugām , kas ir nakts . Tas patīk mitrās plaisās dienas laikā . Viņus var būt grūti atrast , jo tie ir labi maskēti , nakts iemītnieki , nekurkst . Tie neiziet caur kurkuļa stadijām , bet tā vietā tie pilnīgi attīstās želatīnveida apvalka olšūnā , kas inkubejas kā froglets . Lai pilnība pieaugtu un sasniegtu briedumu , tas var ilgt apmēram trīs gadus . Hamiltona varde ir kukaiņi . Viņi barojas ar augļu mušiņām , mazām criceņiem , kodēm un kolenbolām . Nepieaugušajiem īpatņiem ar snuķa cauruma atveres garumumm vai mazāk trūkst zobu , un tādēļ ir nepieciešams ēst ar mīkstu virsbūvi posmkājus , piemēram , ērcēm un augļu mušas . Saglabāšanas statuss Lai Hamiltona varde saglabāu savu populāciju , viņai ir jācīnās ar diviem galvenjiem plēsoņiem - vietējo tuatara ( Sphenodon punctatus ) un invazīvās melnās žurkas ( Rattus rattus ) pārstāvjiem . Šo abu plēsēju darbība ir izraisījusi Hamiltona vardes populācijas kritumu - mazāk nekā Hamiltona varde ir arī neaizsargāta pret chitrīda sēnītēm ( Batrachochytrium dendrobatidis ) \ . Sākot ar gadu , Aizsardzības departaments ( DOC ) saskaņā ar Jaunzēlandes apdraudējuma klasifikācijas sistēmu Hamiltona varde klasificēja kā valsti kritisku . Saglabāšanas centieni Jaunzēlande ir aizsargājusi Hamiltonas vardes sugas kopš gada . Ir izveidots arī tuatara žogs , lai apturētu tuataras izkļūšanu . Pastāv arī iedzīvotāju novērošana . Plāno pārvietot dažus iedzīvotājus uz citu salu . Atsauces Ārējās saites Hamiltona vardes pārcelšana uz jaunu Stephenas salas dzīvotni Izlikšanās ar tuatāru Jaunzēlandes Te Papa Tongarewa muzejā esošā holotipa paraugs Bezastainie abinieki