Korjaki
Korjaki ir Krievijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tauta.  Mīt galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū un Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā. 2010. gada Krievijas tautskaitē par korjakiem sevi atzina 7953 cilvēki. Pie korjakiem bieži pieskaita tiem tuvu radniecīgos aļutorus (ap 40 cilvēku).

Etnonīms 
Korjakiem nav vienota pašnosaukuma. Nomadi briežkopji sevi dēvē par чавчыв, чав'чу — ‘briežkopji’, bet piekrastes nometnieki — нымылгын — ‘vietējie’. 1920. gados bija mēģinājums ieviest nometnieku pašnosaukumu «nimilani» kā tautas etnonīmu, bet tas neiedzīvojās un atgriezās pie nosaukuma «korjaki», kas, domājams, cēlies no jukagiru eksoetnonīma карака.

Vēsture 

Pirmās ziņas par karjakiem sastopamas 17. gadsimta vēstures dokumentos. Arheoloģiskie izrakumi pie Atarganas ciema liecina, ka korjakiem bijusi zināma metālapstrāde jau pirms 1000 gadiem un to priekšteči bijuši agrīnā dzelzs laikmeta Ohotskas kultūras radītāji.

Pēc dzīvesveida un nodarbošanās korjaki tradicionāli dalās tundras un piekrastes korjakos. Katrai grupai raksturīga atšķirīga valoda un tās iekļauj mazākas teritoriālās grupas:
 Tundras korjaki (čavčuveni) — tundras nomadi, kuru galvenā nodarbošanās ir briežkopība, runā korjaku valodā:
 kamenieši — Penžinas līča piekraste,
 pareņieši — Pareņas upes baseins Taigonosa pussalas ziemeļos,
 itkanieši — Taigonosa pussalas austrumos,
 apukieši — Apukas upes lejtece.
 Krasta korjaki (nimilani) — piekrastes nometnieki, kuru galvenā nodarbošanās ir zveja, runā aļutoru valodā:
 palanieši — Kamčatkas ziemeļrietumu piekraste ap Palanas ciematu,
 karagieši — Karagas līča piekraste,
 aļutori — Kamčatkas ziemeļaustrumu piekraste.

Mūsdienās korjaki dzīvo galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū (6640 cilvēki), kur daudzos ciemos tie ir dominējošais etnoss, kā arī trijos ciemos Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā (900 cilvēki). Ap 250 korjaku dzīvo novada galvaspilsētā Petropavlovskā-Kamčatskā, bet ap 70 — Čukotkas autonomā apvidus Anadiras rajonā.

Valoda 
Lielākā daļa korjaku sadzīvē pārgājuši uz krievu valodu, bet ap 1500 izmanto korjaku valodu. Rakstība korjaku valodā kopš 1931. gada sākotnēju latīņu alfabētā, bet kopš 1937. gada — kirilicā uz tundras korjaku (čavčuvenu) dialekta pamata.

Atsauce

Ārējās saites 

Sibīrijas un Krievijas Tālo Austrumu tautas
Āzijas tautas
Pirmiedzīvotāji
Kamčatkas novads
Magadanas apgabals
Korjaki ir Krievijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tauta . Mīt galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū un Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā . gada Krievijas tautskaitē par korjakiem sevi atzinacilvēki . Pie korjakiem bieži pieskaita tiem tuvu radniecīgos aļutorus ( apcilvēku ) . Etnonīms Korjakiem nav vienota pašnosaukuma . Nomadi briežkopji sevi dēvē par чавчыв , чав ' чу — ‘ briežkopji ’ , bet piekrastes nometnieki — нымылгын — ‘ vietējie ’. gados bija mēģinājums ieviest nometnieku pašnosaukumu « nimilani » kā tautas etnonīmu , bet tas neiedzīvojās un atgriezās pie nosaukuma « korjaki » , kas , domājams , cēlies no jukagiru eksoetnonīma карака . Vēsture Pirmās ziņas par karjakiem sastopamas gadsimta vēstures dokumentos . Arheoloģiskie izrakumi pie Atarganas ciema liecina , ka korjakiem bijusi zināma metālapstrāde jau pirmsgadiem un to priekšteči bijuši agrīnā dzelzs laikmeta Ohotskas kultūras radītāji . Pēc dzīvesveida un nodarbošanās korjaki tradicionāli dalās tundras un piekrastes korjakos . Katrai grupai raksturīga atšķirīga valoda un tās iekļauj mazākas teritoriālās grupas : Tundras korjaki ( čavčuveni ) — tundras nomadi , kuru galvenā nodarbošanās ir briežkopība , runā korjaku valodā : kamenieši — Penžinas līča piekraste , pareņieši — Pareņas upes baseins Taigonosa pussalas ziemeļos , itkanieši — Taigonosa pussalas austrumos , apukieši — Apukas upes lejtece . Krasta korjaki ( nimilani ) — piekrastes nometnieki , kuru galvenā nodarbošanās ir zveja , runā aļutoru valodā : palanieši — Kamčatkas ziemeļrietumu piekraste ap Palanas ciematu , karagieši — Karagas līča piekraste , aļutori — Kamčatkas ziemeļaustrumu piekraste . Mūsdienās korjaki dzīvo galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidūcilvēki ) , kur daudzos ciemos tie ir dominējošais etnoss , kā arī trijos ciemos Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonācilvēki ) . Apkorjaku dzīvo novada galvaspilsētā Petropavlovskā-Kamčatskā , bet ap — Čukotkas autonomā apvidus Anadiras rajonā . Valoda Lielākā daļa korjaku sadzīvē pārgājuši uz krievu valodu , bet apizmanto korjaku valodu . Rakstība korjaku valodā kopš gada sākotnēju latīņu alfabētā , bet kopš gada — kirilicā uz tundras korjaku ( čavčuvenu ) dialekta pamata . Atsauce Ārējās saites Sibīrijas un Krievijas Tālo Austrumu tautas Āzijas tautas Pirmiedzīvotāji Kamčatkas novads Magadanas apgabals