Antans Merķis
Antans Merķis (; 1887—1955) bija lietuviešu jurists un politiķis, Lietuvas premjerministrs (1939—1940) un pagaidu Lietuvas prezidents pirms Lietuvas okupācijas 1940. gadā.

Dzīvesgājums 

Dzimis 1887. gada 1. februārī (20. janvārī pēc VS) Skapišķu pagasta zemnieka Kārļa Merķa (Karolis Merkys) ģimenē.
Mācījās Rīgas Aleksandra ģimnāzijā, sāka studēt tieslietas Tērbatas Universitātē, bet pēc Pirmā pasaules kara sākšanās viņu mobilizēja Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā viņš bija dzelzceļa karaspēka virsnieks Lietuvā, vēlāk dienēja Rumānijas frontē. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā pabeidza studijas Kijevas Universitātes Juridiskajā fakultātē.

Pēc atgriešanās dzimtenē Merķim piešķīra Lietuvas armijas majora pakāpi, 1919. gadā viņš bija Lietuvas Valsts Aizsardzības ministrijas Juridiskā departamenta vadītājs, tad no 1919. gada 13. marta Valsts Aizsardzības ministrs 3., 4. un 5. ministru kabinetā (1919—1920). Šajā laikā notika Lietuvas brīvības cīņas, jaunizveidotā Lietuvas armija kopā ar vācu 6. rezerves korpusa vienībām piespieda Sarkano armiju atkāpties no bijušās Kauņas guberņas, bet poļu leģionāri ieņēma Viļņu. No 1919. gada 15. oktobra līdz 13. decembrim Lietuvas armija piespieda Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas vienības atkāpties no Lietuvas ziemeļu daļas. Pēc kara beigām pulkvežleitnants Merķis 1922. gadā atvaļinājās no armijas un strādāja par advokātu.

Pēc valsts apvērsuma 1926. gadā Merķis atkal kļuva par Valsts Aizsardzības ministru Augustīna Voldemāra 14. ministru kabinetā. Vēlāk viņš bija Klaipēdas apgabala gubernators (1927—1932) un Kauņas pilsētas galva (burmistras, 1934-1939), Pilsētu savienības priekšsēdētājs (1934—1940) un Seima deputāts (1936—1940).
Pēc Viļņas apgabala atgūšanas 1939. gada rudenī viņu iecēla par valdības pilnvaroto Viļņas reģionā.

1939. gada 21. novembrī Antans Merķis kļuva par Lietuvas premjerministru. Pēc 1940. gada 14. jūnija PSRS ultimāta Lietuvas valdībai saņemšanas 1940. gada 15. jūnijā valsts prezidents Antans Smetona viņu atbilstoši Lietuvas konstitūcijai iecēla par prezidenta vietas izpildītāju un pats aizbēga uz Vāciju. Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gads 17. jūnijā Merķis pēc PSRS okupācijas varas rīkojuma bija spiests iecelt žurnālistu Justu Palecki par "Lietuvas Tautas valdības" premjerministru, pats atkāpās no amata un vēlāk šķērsoja Latvijas-Lietuvas robežu.

17. jūlijā viņu kopā ar ģimeni pirms plānotā lidojuma uz Stokholmu Rīgas lidostā arestēja NKVD un deportēja un Saratovu. 1941. gadā viņu ieslodzīja cietumā un uzvārda vietā, tāpar kā citiem Lietuvas valdības locekļiem un ģimenes locekļiem, pratināšanu protokolos lietoja anonīmus numurus (Antans Merķis — Nr. 1, viņa sieva — Nr. 2, Jozs Urbšis Nr. 5, Aleksandrs Stulginskis Nr. 30 u.t.t.). 1952. gadā Vladimiras cietumā viņa iesodzījumu pagarināja par 25 gadiem, bet pēc Staļina nāves 1954. gadā atbrīvoja un ievietoja invalīdu namā Vladimiras apgabala Malenkā, kur viņš mira 1955. gada 5. martā.

Antanam Merķim ir iekārtota simboliska apbedījuma vieta Kauņas Petrašūnu kapsētā.

Lietuvas prezidenti
Lietuvas premjerministri
Ar Lietuvas Dižkunigaiša Ģedimina ordeni apbalvotie
Antans Merķis ( ; 1955 ) bija lietuviešu jurists un politiķis , Lietuvas premjerministrs1940 ) un pagaidu Lietuvas prezidents pirms Lietuvas okupācijas gadā . Dzīvesgājums Dzimis gada februārī janvārī pēc VS ) Skapišķu pagasta zemnieka Kārļa Merķa ( Karolis Merkys ) ģimenē . Mācījās Rīgas Aleksandra ģimnāzijā , sāka studēt tieslietas Tērbatas Universitātē , bet pēc Pirmā pasaules kara sākšanās viņu mobilizēja Krievijas impērijas armijā . gadā viņš bija dzelzceļa karaspēka virsnieks Lietuvā , vēlāk dienēja Rumānijas frontē . Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas gadā pabeidza studijas Kijevas Universitātes Juridiskajā fakultātē . Pēc atgriešanās dzimtenē Merķim piešķīra Lietuvas armijas majora pakāpi , gadā viņš bija Lietuvas Valsts Aizsardzības ministrijas Juridiskā departamenta vadītājs , tad no gada marta Valsts Aizsardzības ministrs , un ministru kabinetā1920 ) . Šajā laikā notika Lietuvas brīvības cīņas , jaunizveidotā Lietuvas armija kopā ar vācu rezerves korpusa vienībām piespieda Sarkano armiju atkāpties no bijušās Kauņas guberņas , bet poļu leģionāri ieņēma Viļņu . No gada oktobra līdz decembrim Lietuvas armija piespieda Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas vienības atkāpties no Lietuvas ziemeļu daļas . Pēc kara beigām pulkvežleitnants Merķis gadā atvaļinājās no armijas un strādāja par advokātu . Pēc valsts apvērsuma gadā Merķis atkal kļuva par Valsts Aizsardzības ministru Augustīna Voldemāra ministru kabinetā . Vēlāk viņš bija Klaipēdas apgabala gubernators1932 ) un Kauņas pilsētas galva ( burmistras , Pilsētu savienības priekšsēdētājs1940 ) un Seima deputāts1940 ) . Pēc Viļņas apgabala atgūšanas gada rudenī viņu iecēla par valdības pilnvaroto Viļņas reģionā . 1939. gada novembrī Antans Merķis kļuva par Lietuvas premjerministru . Pēc gada jūnija PSRS ultimāta Lietuvas valdībai saņemšanas gada jūnijā valsts prezidents Antans Smetona viņu atbilstoši Lietuvas konstitūcijai iecēla par prezidenta vietas izpildītāju un pats aizbēga uz Vāciju . Pēc Lietuvas okupācijas gads jūnijā Merķis pēc PSRS okupācijas varas rīkojuma bija spiests iecelt žurnālistu Justu Palecki par " Lietuvas Tautas valdības " premjerministru , pats atkāpās no amata un vēlāk šķērsoja Latvijas-Lietuvas robežu . 17. jūlijā viņu kopā ar ģimeni pirms plānotā lidojuma uz Stokholmu Rīgas lidostā arestēja NKVD un deportēja un Saratovu . gadā viņu ieslodzīja cietumā un uzvārda vietā , tāpar kā citiem Lietuvas valdības locekļiem un ģimenes locekļiem , pratināšanu protokolos lietoja anonīmus numurus ( Antans Merķis — Nr. viņa sieva — Nr. Jozs Urbšis Nr. Aleksandrs Stulginskis Nr.u .t.t. ) . gadā Vladimiras cietumā viņa iesodzījumu pagarināja pargadiem , bet pēc Staļina nāves gadā atbrīvoja un ievietoja invalīdu namā Vladimiras apgabala Malenkā , kur viņš mira gada martā . Antanam Merķim ir iekārtota simboliska apbedījuma vieta Kauņas Petrašūnu kapsētā . Lietuvas prezidenti Lietuvas premjerministri Ar Lietuvas Dižkunigaiša Ģedimina ordeni apbalvotie