Pevketi
Pevketi (, ) jeb pedikli, kā tos sauc Strabons, ir cilts, kas apdzīvoja mūsdienu Apūlijas daļu, Itālijas dienvidos, pie tagadējās Bari pilsētas.

Pevketi bija cilts no japigu cilšu grupas. Pevketiem bija trīs galvenās pilsētas: Kanosa, Silviuma un Bitonto. Pašreizējā Apūlijas galvaspilsēta Bari bija mazāk svarīga pilsēta.

Eponīma sencis, Pevketijs (Peucetis) pēc Halikarnasas Dionīsija domām bija Arkādijas Likaona dēls un Enotra brālis. Tā kā Likaons sadalīja Arkādiju savu 22 dēlu starpā, Pevketijam nācās meklēt laimi svešumā. Balstoties uz šo etimoloģisko mītu, mūsdienu vēsturnieki uzskata, ka pevketi iekļāvās Lielās Grieķijas kultūras kopībā, kaut arī tiem nebija tur liela loma.

Hērodots citē alternatīvu nostāstu, saskaņā ar kuru, kādā brīdī pēc Krētas valdnieka Mīnoja nāves liela krētiešu grupa, izņemot polihnitus un presijus, devās uz Sikāniju, aplenca un piecus gadus turēja aplenkumā Kamikas pilsētu. Ciešot neveiksmi ar aplenkumu, dzīvojot badā, viņi pameta Sikāniju (mūsdienās Sicīlijas centrālā daļa) un ar kuģiem devās mājās. Spēcīga vētra izmeta viņu kuģus Itālijas krastā, kuru vēlāk nosauca par Japigiju. Tā kā viņi vairs nevarēja atgriezties Krētā, tie dibināja pilsētu Hiriju un nosauca sevi par japigiem.

Strabons pevketu apdzīvoto teritoriju norādīja uz ziemeļiem no kalabru teritorijām:

Pirmsromas keramikas artefakti apstiprina Strabona klasifikāciju, kurš uzskata mesapus, pevketus un davnus par radniecīgām tautām. Mūsdienās tiek uzskatīts, ka šīs ciltis runāja mesapu valodā.

Pevketiem bija 12 nelieli valstiski veidojumi. Viena tāda veidojuma pēctecis ir mūsdienu pilsēta Altamura.

18. gadsimta "Enciklopēdija" atšķir pevketus no citas senas tautas, pevketijiem (Peucetioe), kas bija apmetušies Liburnijas teritorijā Adrijas jūras piekrastē, atsaucoties uz Kallimahu, kuru citēja Plīnijs Vecākais (H.N. III.21), izvietojot šo zemi Ilīrijā.

Atsauces 

Eiropas senās tautas
Pevketi ( , ) jeb pedikli , kā tos sauc Strabons , ir cilts , kas apdzīvoja mūsdienu Apūlijas daļu , Itālijas dienvidos , pie tagadējās Bari pilsētas . Pevketi bija cilts no japigu cilšu grupas . Pevketiem bija trīs galvenās pilsētas : Kanosa , Silviuma un Bitonto . Pašreizējā Apūlijas galvaspilsēta Bari bija mazāk svarīga pilsēta . Eponīma sencis , Pevketijs ( Peucetis ) pēc Halikarnasas Dionīsija domām bija Arkādijas Likaona dēls un Enotra brālis . Tā kā Likaons sadalīja Arkādiju savudēlu starpā , Pevketijam nācās meklēt laimi svešumā . Balstoties uz šo etimoloģisko mītu , mūsdienu vēsturnieki uzskata , ka pevketi iekļāvās Lielās Grieķijas kultūras kopībā , kaut arī tiem nebija tur liela loma . Hērodots citē alternatīvu nostāstu , saskaņā ar kuru , kādā brīdī pēc Krētas valdnieka Mīnoja nāves liela krētiešu grupa , izņemot polihnitus un presijus , devās uz Sikāniju , aplenca un piecus gadus turēja aplenkumā Kamikas pilsētu . Ciešot neveiksmi ar aplenkumu , dzīvojot badā , viņi pameta Sikāniju ( mūsdienās Sicīlijas centrālā daļa ) un ar kuģiem devās mājās . Spēcīga vētra izmeta viņu kuģus Itālijas krastā , kuru vēlāk nosauca par Japigiju . Tā kā viņi vairs nevarēja atgriezties Krētā , tie dibināja pilsētu Hiriju un nosauca sevi par japigiem . Strabons pevketu apdzīvoto teritoriju norādīja uz ziemeļiem no kalabru teritorijām : Pirmsromas keramikas artefakti apstiprina Strabona klasifikāciju , kurš uzskata mesapus , pevketus un davnus par radniecīgām tautām . Mūsdienās tiek uzskatīts , ka šīs ciltis runāja mesapu valodā . Pevketiem bijanelieli valstiski veidojumi . Viena tāda veidojuma pēctecis ir mūsdienu pilsēta Altamura . 18. gadsimta " Enciklopēdija " atšķir pevketus no citas senas tautas , pevketijiem ( Peucetioe ) , kas bija apmetušies Liburnijas teritorijā Adrijas jūras piekrastē , atsaucoties uz Kallimahu , kuru citēja Plīnijs Vecākais ( H.N. III. 21 ) , izvietojot šo zemi Ilīrijā . Atsauces Eiropas senās tautas