Augusts Muižulis
Augusts Muižulis (1893—1941) bija latviešu strēlnieku virsnieks, vēlāk Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, pulkvežleitnants. Padomju represiju upuris.

Dzīves gājums 
Dzimis 1893. gada 17. jūlijā Slokas pagasta Lapmežciema "Tuteņos" Jēkaba Muižuļa un viņa sievas Līzes (dzimušas Kalpiņas) ģimenē. Mācījās Slokas pilsētas skolā un mērnieku kursos, pēc kuru beigšanas strādāja par mērnieka palīgu Voroņežas zemes ierīcības komisijā.

Pirmā pasaules kara laikā 1914. gada novembrī iesaukts Krievijas impērijas armijā un nosūtīts uz 3. Kijivas praporščiku skolu. Piedalījās kaujās 7. Bauskas latviešu strēlnieku bataljona sastāvā. Kaujā pie Ķekavas 1916. gada 3. jūlijā viņu ievainoja, bet septembrī viņš atgriezās ierindā kā rotas komandieris. Ziemassvētku kaujās 1917. gada janvārī pie Ložmetējkalna kontuzēts. 1917. gada augustā paaugstināts par štabskapitānu un nozīmēts par Rezerves latviešu strēlnieku pulka rotas komandieri.

Latvijas brīvības cīņu laikā cīnījās Padomju Latvijas armijā, tad 1919. gada 13. jūnijā iestājās Latvijas Bruņoto spēkos, no 20. jūnija bataljona komandieris. Ziemeļlatvijas brigādes sastāvā piedalījās Cēsu kaujās pret Baltijas landesvēru. Par varonību kaujās pie Līvāniem 1919. gada 1. septembrī paaugstināts par pulkvedi-leitnantu.

Bermontiādes laikā 1919. gada 9. oktobrī kaujā pie Torņakalna sedza Latvijas armijas atkāpšanos pāri Daugavas tiltiem un ieņēma pozīcijas Daugavas labajā krastā. Pēc Latgales atbrīvošanas un pamiera noslēgšanas viņu 1920. gadā iecēla par Cēsu apriņķa un pilsētas, vēlāk par Jēkabpils apriņķa komandantu, 1922. gadā par Rīgas kara apriņķa priekšnieka palīgu.
   
1924. gadā viņš pabeidza vecāko virsnieku kursus un 1929. gada septembrī tika iecelts par 2. Vidzemes divīzijas štāba administratīvās nodaļas adjutantu, 1930. gados par Aizputes-Kuldīgas kara apriņķa priekšnieku. 1939. gadā viņš bija Brāļu kapu komitejas Tukuma nodaļas priekšnieks.

Pēc Latvijas okupācijas un inkorporācijas PSRS sastāvā 1940. gadā atlaists no amata, strādāja par Slokas zvejnieku sabiedrības kasieri. Pēc PSRS—Vācijas kara sākuma apcietināts un pēc Latvijas PSR Valsts Drošības Tautas komisāra Simona Šustina 1941. gada 26. jūnija rīkojuma 29. jūnijā nošauts Rīgas Centrālcietuma pagalmā.
Apbedīts Rīgas Meža kapos, kas kļuva pazīstami kā Baltie krusti.

Apbalvojumi 
 Sv. Staņislava ordenis, III šķira
 Sv. Annas ordenis, III šķira
 Sv. Vladimira ordenis, IV šķira
 Sv. Jura zobens
 Triju Zvaigžņu ordenis, V šķira
 Viestura ordenis, III šķira ar šķēpiem

Literatūra 
 Latvijas armijas augstākie virsnieki 1918—1940: biogrāfiskā vārdnīca. Latvijas Valsts vēstures arhīvs. Rīga, 1998.

Atsauces 

Latviešu strēlnieku virsnieki
Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Padomju represiju upuri
Tukuma novadā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Viestura ordeņa komandieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Augusts Muižulis1941 ) bija latviešu strēlnieku virsnieks , vēlāk Latvijas Bruņoto spēku virsnieks , pulkvežleitnants . Padomju represiju upuris . Dzīves gājums Dzimis gada jūlijā Slokas pagasta Lapmežciema " Tuteņos " Jēkaba Muižuļa un viņa sievas Līzes ( dzimušas Kalpiņas ) ģimenē . Mācījās Slokas pilsētas skolā un mērnieku kursos , pēc kuru beigšanas strādāja par mērnieka palīgu Voroņežas zemes ierīcības komisijā . Pirmā pasaules kara laikā gada novembrī iesaukts Krievijas impērijas armijā un nosūtīts uz Kijivas praporščiku skolu . Piedalījās kaujās Bauskas latviešu strēlnieku bataljona sastāvā . Kaujā pie Ķekavas gada jūlijā viņu ievainoja , bet septembrī viņš atgriezās ierindā kā rotas komandieris . Ziemassvētku kaujās gada janvārī pie Ložmetējkalna kontuzēts . gada augustā paaugstināts par štabskapitānu un nozīmēts par Rezerves latviešu strēlnieku pulka rotas komandieri . Latvijas brīvības cīņu laikā cīnījās Padomju Latvijas armijā , tad gada jūnijā iestājās Latvijas Bruņoto spēkos , no jūnija bataljona komandieris . Ziemeļlatvijas brigādes sastāvā piedalījās Cēsu kaujās pret Baltijas landesvēru . Par varonību kaujās pie Līvāniem gada septembrī paaugstināts par pulkvedi -leitnantu . Bermontiādes laikā gada oktobrī kaujā pie Torņakalna sedza Latvijas armijas atkāpšanos pāri Daugavas tiltiem un ieņēma pozīcijas Daugavas labajā krastā . Pēc Latgales atbrīvošanas un pamiera noslēgšanas viņu gadā iecēla par Cēsu apriņķa un pilsētas , vēlāk par Jēkabpils apriņķa komandantu , gadā par Rīgas kara apriņķa priekšnieka palīgu . 1924. gadā viņš pabeidza vecāko virsnieku kursus un gada septembrī tika iecelts par Vidzemes divīzijas štāba administratīvās nodaļas adjutantu , gados par Aizputes-Kuldīgas kara apriņķa priekšnieku . gadā viņš bija Brāļu kapu komitejas Tukuma nodaļas priekšnieks . Pēc Latvijas okupācijas un inkorporācijas PSRS sastāvā gadā atlaists no amata , strādāja par Slokas zvejnieku sabiedrības kasieri . Pēc PSRS—Vācijas kara sākuma apcietināts un pēc Latvijas PSR Valsts Drošības Tautas komisāra Simona Šustina gada jūnija rīkojuma jūnijā nošauts Rīgas Centrālcietuma pagalmā . Apbedīts Rīgas Meža kapos , kas kļuva pazīstami kā Baltie krusti . Apbalvojumi Sv. Staņislava ordenis , III šķira Sv. Annas ordenis , III šķira Sv. Vladimira ordenis , IV šķira Sv. Jura zobens Triju Zvaigžņu ordenis , V šķira Viestura ordenis , III šķira ar šķēpiem Literatūra Latvijas armijas augstākie virsnieki1940 : biogrāfiskā vārdnīca . Latvijas Valsts vēstures arhīvs . Rīga , Atsauces Latviešu strēlnieku virsnieki Latvijas Bruņoto spēku virsnieki Padomju represiju upuri Tukuma novadā dzimušie Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri Viestura ordeņa komandieri Rīgas Meža kapos apbedītie