Cēsu pils aplenkums (1577)
Cēsu pils aplenkums (1577) bija daļa no Livonijas kara. Pēc piecu dienu ilgas bombardēšanas aptuveni 300 cilvēku pilī izdarīja masveida pašnāvību, uzspridzinoties ar četrām mucām šaujampulvera.

Vēsture 
1561. gadā Cēsu pili ieņēma Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks. 1577. gada vasarā Cēsu pils pakļāvās Livonijas karalim Magnusam. Drīz pēc tam pilsētu aplenca cara Ivana IV vadītais Krievijas karaspēks, bet pilsētnieki nolēma pils vārtus neatvērt. Pēc Zalomona Heninga teiktā, no pils izšāva lielgabala lodi, kas nošvīkstēja tieši gar cara galvu.

Aplenkums un sprādziens 
Krievijas karaspēks bija bruņots ar smago artilēriju, bet pili aizstāvēja daži simti cilvēku, pēc Laurentija hronikas datiem, pārsvarā sievietes un bērni. Zalomons Henings rakstīja, ka pils aizstāvju vidū valdīja izmisums un pilnīga bezcerība:
Ikreiz, kad kāds, piemēram, stāvēdams pie loga, tika sists un nogalināts no smagās artilērijas šāviena, cits ieņems viņa vietu, tiklīdz viņš bija aizvilkts prom, tādā pašā veidā sasniedzot savu galu.Pili nopietni sabojāja piecas dienas ilgā apšaude — plaisas un caurumi biezajās sienās kļuva arvien lielākas. Cēsu pils bija nolemta, bet cilvēki, kas bija meklējuši patvērumu aiz tās sienām, bija gatavi darīt visu, lai nežēlīgie iebrucēji nepaņemtu viņus gūstā. Tāpēc viņi nolēma veikt galēju pasākumu: uzspridzināt sevi ar šaujampulveri.

Dokumentālie un arheoloģiskie pierādījumi norāda, ka par pašnāvības vietu tika izvēlēta pils rietumu diapazona pirmā stāva zāle.

Zalomona Henninga “Livonijas un Kurzemes hronika” (Lifflendische Churlendische Chronica) sniedz masu pašnāvības aprakstu:Vajadzēja redzēt šīs bēdas ārpus visām bēdām, kad labie cilvēki metās ceļos telpā, zem kuras bija ievietots šaujampulveris. Vīrietis un sieva turēja viens otra rokas, bērni pulcējās ap vecākiem, daži joprojām barojās pie mātes krūtīm, visi gaidīja svētīto Svētā Simeona stundu. Tā kā maskavietis drīz pēc tam sāka vētraini un iebruka pilī, tā nebija ilgi aizkavējusies. Šaujampulveris tika aizdedzināts un visi tika uzspridzināti, izņemot tos, kuri bija paslēpušies citur pilī...

Atbrīvošana 
1577. gada decembrī 100 vācu, 50 poļu un 200 latviešu karavīri Turaidas pils pārvaldnieka Jāņa Bīriņa (Johannes Büring) vadībā nakts stundā ieradās pie Cēsu pilsētas mūriem. Daļa no viņiem pārvarēja aizsargmūrus un atvēra pils vārtus pārējiem karavīriem, krievu garnizons patvērās pagrabos, kur viņus sagūstīja.

Atsauces 

Aplenkumi
1577. gads
Cēsu pils aplenkumsbija daļa no Livonijas kara . Pēc piecu dienu ilgas bombardēšanas aptuvenicilvēku pilī izdarīja masveida pašnāvību , uzspridzinoties ar četrām mucām šaujampulvera . Vēsture 1561. gadā Cēsu pili ieņēma Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks . gada vasarā Cēsu pils pakļāvās Livonijas karalim Magnusam . Drīz pēc tam pilsētu aplenca cara Ivana IV vadītais Krievijas karaspēks , bet pilsētnieki nolēma pils vārtus neatvērt . Pēc Zalomona Heninga teiktā , no pils izšāva lielgabala lodi , kas nošvīkstēja tieši gar cara galvu . Aplenkums un sprādziens Krievijas karaspēks bija bruņots ar smago artilēriju , bet pili aizstāvēja daži simti cilvēku , pēc Laurentija hronikas datiem , pārsvarā sievietes un bērni . Zalomons Henings rakstīja , ka pils aizstāvju vidū valdīja izmisums un pilnīga bezcerība : Ikreiz , kad kāds , piemēram , stāvēdams pie loga , tika sists un nogalināts no smagās artilērijas šāviena , cits ieņems viņa vietu , tiklīdz viņš bija aizvilkts prom , tādā pašā veidā sasniedzot savu galu.Pili nopietni sabojāja piecas dienas ilgā apšaude — plaisas un caurumi biezajās sienās kļuva arvien lielākas . Cēsu pils bija nolemta , bet cilvēki , kas bija meklējuši patvērumu aiz tās sienām , bija gatavi darīt visu , lai nežēlīgie iebrucēji nepaņemtu viņus gūstā . Tāpēc viņi nolēma veikt galēju pasākumu : uzspridzināt sevi ar šaujampulveri . Dokumentālie un arheoloģiskie pierādījumi norāda , ka par pašnāvības vietu tika izvēlēta pils rietumu diapazona pirmā stāva zāle . Zalomona Henninga “ Livonijas un Kurzemes hronika ” ( Lifflendische Churlendische Chronica ) sniedz masu pašnāvības aprakstu : Vajadzēja redzēt šīs bēdas ārpus visām bēdām , kad labie cilvēki metās ceļos telpā , zem kuras bija ievietots šaujampulveris . Vīrietis un sieva turēja viens otra rokas , bērni pulcējās ap vecākiem , daži joprojām barojās pie mātes krūtīm , visi gaidīja svētīto Svētā Simeona stundu . Tā kā maskavietis drīz pēc tam sāka vētraini un iebruka pilī , tā nebija ilgi aizkavējusies . Šaujampulveris tika aizdedzināts un visi tika uzspridzināti , izņemot tos , kuri bija paslēpušies citur pilī ... Atbrīvošana 1577. gada decembrīvācu , poļu unlatviešu karavīri Turaidas pils pārvaldnieka Jāņa Bīriņa ( Johannes Büring ) vadībā nakts stundā ieradās pie Cēsu pilsētas mūriem . Daļa no viņiem pārvarēja aizsargmūrus un atvēra pils vārtus pārējiem karavīriem , krievu garnizons patvērās pagrabos , kur viņus sagūstīja . Atsauces Aplenkumi 1577. gads