Ekstensīvā lopkopība
Ekstensīvā lopkopība (no latīņu valodas: extendere = "izstiept, pagarināt") apzīmē lopkopības sistēmas, kurām raksturīga plaša zemes izmantošana ar nelielu mājlopu skaitu un mazāku citu ražošanas faktoru izmantošanu. Tas ir pretstats intensīvajai lopkopībai.

Papildus barība lielākoties nav nepieciešama, lopi bieži atrodas ganībās visu gadu. Lai novērstu pārganīšanas radītos postījumus, bieži tiek kombinētas vairākas dzīvnieku sugas. Tās noslogo pļavu atšķirīgos veidos, tāpēc kopumā noslogojums ir ekoloģiski saprātīgs. Tā paša iemesla dēļ kopš senseniem laikiem daudzviet tiek piekopts nomadisms, kurš joprojām ir visizplatītākais un arī vissaprātīgākais lauksaimniecības veids apdraudētu dabisko ganību izmantošanai pasaules sausajos reģionos.  

Šādā veidā ekstensīvajā lauksaimniecībā tiek izmantota vairāk nekā ceturtā daļa no Zemes sauszemes platības. 

Lopkopības sistēma ir uzskatāma par ekstensīvu, ja vismaz viens ražošanas faktors (darbs, zeme, kapitāls) ir ekstensīvs – tātad tiek izmantots tikai nelielā mērā. Mērķis pārsvarā ir rentabli apsaimniekot zemas ražības lauksaimniecības platības. Blīvi apdzīvotās vietās ekstensīvā lopkopība bez tam tiek pielietota arī kultūrainavu saglabāšanai dabas aizsardzības izpratnē. 

Kā mērvienība lauksaimniecības in- resp. ekstensivitātes mērīšanai parasti izmantota tā sauktā "liellopu mērvienība", kura apzīmē vienu liellopu, vienu kamieli vai arī, piemēram, 10 aitas vai 12 kazas.

(Tālāk norādītās vērtības nedrīkst jaukt ar dažādu valstu vidējām vērtībām, kurās ir iekļautas gan ekstensīvas, gan intensīvas lauksaimniecības sistēmas.)

Ekstensīvās lopkopības izcelsme ir meklējama Āzijas un Āfrikas ganu klejotāju kultūrās. No tām ir attīstījušās visas mūsdienu ekstensīvās un tā sauktās "tālganību" sistēmas. Tomēr tradicionālās pašpietiekamības īpatsvars nepārtraukti krītas, vienlaikus pieaugot uz tirgu orientētai ražošanai.  

Ekstensīvas stacionāras (nometnieku) lopkopības sistēmas ir tikpat senas kā nomadisms - galvenokārt mitrākos savannu apgabalos Āfrikā. Mūsdienīgas stacionāras sistēmas sausos reģionos ar pašbarības ražošanu un zemu ganāmpulka blīvumu var atrast piem. B. Altiplano, Serrado, ASV rietumos vai Sāhelā . 

Eirāzijas un Amerikas blīvi apdzīvotajos apgabalos galvenokārt tiek piekopta intensīva lopkopība uz mākslīgi izveidotām zālāju platībām. Kā tradicionāla ekstensīva lopkopības forma šeit joprojām pastāv kalnu ganības (galvenokārt Alpos, Norvēģijā, Pirenejos, Karpatos). Dažādu intensīvās lopkopības problēmu dēļ kopš 20. gs. pēdējās trešdaļas atkal sāk pieaugt ekstensīvās lauksaimniecības stratēģijas nozīme mūsdienīgas ekoloģiskās lopkopības formā.

Kopumā ekstensīvo lopkopību var iedalīt pēc šādiem kritērijiem un kombinācijām:

Ektoparazīti var nodarīt lielus ekonomiskos zaudējumus, it īpaši lielos ekstensīvās lauksaimniecības ganāmpulkos ārpus Eiropas.

Atsauces 

Lauksaimniecība
Lopkopība
Ekstensīvā lopkopība ( no latīņu valodas : extendere = " izstiept , pagarināt " ) apzīmē lopkopības sistēmas , kurām raksturīga plaša zemes izmantošana ar nelielu mājlopu skaitu un mazāku citu ražošanas faktoru izmantošanu . Tas ir pretstats intensīvajai lopkopībai . Papildus barība lielākoties nav nepieciešama , lopi bieži atrodas ganībās visu gadu . Lai novērstu pārganīšanas radītos postījumus , bieži tiek kombinētas vairākas dzīvnieku sugas . Tās noslogo pļavu atšķirīgos veidos , tāpēc kopumā noslogojums ir ekoloģiski saprātīgs . Tā paša iemesla dēļ kopš senseniem laikiem daudzviet tiek piekopts nomadisms , kurš joprojām ir visizplatītākais un arī vissaprātīgākais lauksaimniecības veids apdraudētu dabisko ganību izmantošanai pasaules sausajos reģionos . Šādā veidā ekstensīvajā lauksaimniecībā tiek izmantota vairāk nekā ceturtā daļa no Zemes sauszemes platības . Lopkopības sistēma ir uzskatāma par ekstensīvu , ja vismaz viens ražošanas faktors ( darbs , zeme , kapitāls ) ir ekstensīvs – tātad tiek izmantots tikai nelielā mērā . Mērķis pārsvarā ir rentabli apsaimniekot zemas ražības lauksaimniecības platības . Blīvi apdzīvotās vietās ekstensīvā lopkopība bez tam tiek pielietota arī kultūrainavu saglabāšanai dabas aizsardzības izpratnē . Kā mērvienība lauksaimniecības in - resp. ekstensivitātes mērīšanai parasti izmantota tā sauktā " liellopu mērvienība " , kura apzīmē vienu liellopu , vienu kamieli vai arī , piemēram , aitas vaikazas . ( Tālāk norādītās vērtības nedrīkst jaukt ar dažādu valstu vidējām vērtībām , kurās ir iekļautas gan ekstensīvas , gan intensīvas lauksaimniecības sistēmas . ) Ekstensīvās lopkopības izcelsme ir meklējama Āzijas un Āfrikas ganu klejotāju kultūrās . No tām ir attīstījušās visas mūsdienu ekstensīvās un tā sauktās " tālganību " sistēmas . Tomēr tradicionālās pašpietiekamības īpatsvars nepārtraukti krītas , vienlaikus pieaugot uz tirgu orientētai ražošanai . Ekstensīvas stacionāras ( nometnieku ) lopkopības sistēmas ir tikpat senas kā nomadisms - galvenokārt mitrākos savannu apgabalos Āfrikā . Mūsdienīgas stacionāras sistēmas sausos reģionos ar pašbarības ražošanu un zemu ganāmpulka blīvumu var atrast piem . B. Altiplano , Serrado , ASV rietumos vai Sāhelā \ . Eirāzijas un Amerikas blīvi apdzīvotajos apgabalos galvenokārt tiek piekopta intensīva lopkopība uz mākslīgi izveidotām zālāju platībām . Kā tradicionāla ekstensīva lopkopības forma šeit joprojām pastāv kalnu ganības ( galvenokārt Alpos , Norvēģijā , Pirenejos , Karpatos ) . Dažādu intensīvās lopkopības problēmu dēļ kopš gs. pēdējās trešdaļas atkal sāk pieaugt ekstensīvās lauksaimniecības stratēģijas nozīme mūsdienīgas ekoloģiskās lopkopības formā . Kopumā ekstensīvo lopkopību var iedalīt pēc šādiem kritērijiem un kombinācijām : Ektoparazīti var nodarīt lielus ekonomiskos zaudējumus , it īpaši lielos ekstensīvās lauksaimniecības ganāmpulkos ārpus Eiropas . Atsauces Lauksaimniecība Lopkopība