Piltenes mantojuma karš
Piltenes mantojuma karš jeb Polijas—Piltenes karš () bija karš par bijušās Kurzemes bīskapijas piederību 1583. — 1585. gadā. Polijas—Lietuvas kopvalsts piespieda Dānijas karaļvalsti atteikties no saviem Kurzemes īpašumiem. Lai samaksātu kompensāciju Dānijai par zaudēto zemi, Piltenes apgabalu Polijas karalis Stefans Batorijs ieķīlāja Prūsijas hercogistei, kas arī tolaik atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts vasaļatkarībā.

Vēsture 
1559. gadā Dānijas karalis Frīdrihs II no Kurzemes un Sāmsalas bīskapa Johana IV fon Minhauzena nopirka viņa tiesības uz Sāmsalu, bet 1560. gada maijā no koadjutora Ulriha Bēra, kuram saskaņā ar kanoniskajām tiesībām pēc bīskapa nāves vai atteikšanās būtu jākļūst par jauno Kurzemes bīskapu, atpirka arī Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam. 
Livonijas kara noslēguma posmā, pēc zaudētās cīņas par varu Livonijā 1578. gadā Magnuss apmetās Piltenes pilī kā pēdējais luterticīgais Kurzemes bīskaps un 1579. gadā padevās Polijas karaļa Stefana Batorija virskundzībai. 1581. gadā zviedri iekaroja Sāmsalas-Vīkas bīskapijas kontinentālo daļu (tagadējo Lēnes apriņķi) un pievienoja to Zviedru Igaunijai. 

1583. gada 18. martā, neatstādams mantiniekus, Magnuss mira Piltenē. Kaut gan viņš savus Kurzemes īpašumus bija novēlējis hercoga Gotharda dēlam Frīdriham Ketleram, Livonijas administrators Georgs Radvils pavēlēja ieņemt Kurzemes bīskapiju.
Izšķirošā kauja notika 1583. gada 24. maijā pie Embūtes pils,  Embūtes kaujā pilteniešu pusē cīnījās 80 vācu jātnieku, 30 strēlnieku kājnieku un ap 400 latviešu zemnieku, no kuriem daļa bija apmācīta rīkoties ar šautenēm. Kaujā krita Piltenes apgabala karaspēka komandieris Hermanis Sakens un poļu-lietuviešu karaspēka komandieris pulkvedis A. Oborskis, kā arī ap divi simti latviešu karavīru. Savukārt pulkveža Oborska pirmsnāves ziņojumā Georgam Radvilam teikts, ka 400 latviešu strēlnieku bijuši bruņoti ar pīķiem. 

Sekojošās kaujās uzbrucēji pulkveža Staņislava Penkoslavska vadībā guva panākumus un piltenieši bija spiesti padoties.   
Kroneborgas miera līguma rezultātā 1585. gada 10. aprīlī Dānija pilnībā atteicās no bijušās Kurzemes bīskapijas teritorijas par labu Polijai—Lietuvai, kas apņēmās samaksāt Dānijai 30 000 dālderu. Tomēr naudas trūkuma dēļ Kurzemes bīskapijas Piltenes daļa tika ieķīlāta Prūsijas hercogistei, bet Embūtes daļu kā lēni saņēma Vilhelms Ketlers.    

Neskatoties uz Kurzemes hercogu centieniem šo teritoriju pievienot hercogistei, 1617. gadā tā tika pārvērsta par autonomu Piltenes apgabalu Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā. Turpretī Sāmsala turpināja piederēja Dānijai līdz pat 1645. gadam, kad to pievienoja Zviedru Vidzemei.

Hroniku liecības

Rusova hronika par Piltenes karu

Atsauces 

Kari ar Poliju
Kari ar Lietuvu 
Kari ar Dāniju
Piltenes mantojuma karš jeb Polijas — Piltenes karš ( ) bija karš par bijušās Kurzemes bīskapijas piederību — gadā . Polijas —Lietuvas kopvalsts piespieda Dānijas karaļvalsti atteikties no saviem Kurzemes īpašumiem . Lai samaksātu kompensāciju Dānijai par zaudēto zemi , Piltenes apgabalu Polijas karalis Stefans Batorijs ieķīlāja Prūsijas hercogistei , kas arī tolaik atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts vasaļatkarībā . Vēsture 1559. gadā Dānijas karalis Frīdrihs II no Kurzemes un Sāmsalas bīskapa Johana IV fon Minhauzena nopirka viņa tiesības uz Sāmsalu , bet gada maijā no koadjutora Ulriha Bēra , kuram saskaņā ar kanoniskajām tiesībām pēc bīskapa nāves vai atteikšanās būtu jākļūst par jauno Kurzemes bīskapu , atpirka arī Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam . Livonijas kara noslēguma posmā , pēc zaudētās cīņas par varu Livonijā gadā Magnuss apmetās Piltenes pilī kā pēdējais luterticīgais Kurzemes bīskaps un gadā padevās Polijas karaļa Stefana Batorija virskundzībai . gadā zviedri iekaroja Sāmsalas-Vīkas bīskapijas kontinentālo daļu ( tagadējo Lēnes apriņķi ) un pievienoja to Zviedru Igaunijai . 1583. gada martā , neatstādams mantiniekus , Magnuss mira Piltenē . Kaut gan viņš savus Kurzemes īpašumus bija novēlējis hercoga Gotharda dēlam Frīdriham Ketleram , Livonijas administrators Georgs Radvils pavēlēja ieņemt Kurzemes bīskapiju . Izšķirošā kauja notika gada maijā pie Embūtes pils , Embūtes kaujā pilteniešu pusē cīnījāsvācu jātnieku , strēlnieku kājnieku un aplatviešu zemnieku , no kuriem daļa bija apmācīta rīkoties ar šautenēm . Kaujā krita Piltenes apgabala karaspēka komandieris Hermanis Sakens un poļu - lietuviešu karaspēka komandieris pulkvedis A. Oborskis , kā arī ap divi simti latviešu karavīru . Savukārt pulkveža Oborska pirmsnāves ziņojumā Georgam Radvilam teikts , kalatviešu strēlnieku bijuši bruņoti ar pīķiem . Sekojošās kaujās uzbrucēji pulkveža Staņislava Penkoslavska vadībā guva panākumus un piltenieši bija spiesti padoties . Kroneborgas miera līguma rezultātā gada aprīlī Dānija pilnībā atteicās no bijušās Kurzemes bīskapijas teritorijas par labu Polijai —Lietuvai , kas apņēmās samaksāt Dānijai 000 dālderu . Tomēr naudas trūkuma dēļ Kurzemes bīskapijas Piltenes daļa tika ieķīlāta Prūsijas hercogistei , bet Embūtes daļu kā lēni saņēma Vilhelms Ketlers . Neskatoties uz Kurzemes hercogu centieniem šo teritoriju pievienot hercogistei , gadā tā tika pārvērsta par autonomu Piltenes apgabalu Polijas —Lietuvas kopvalsts sastāvā . Turpretī Sāmsala turpināja piederēja Dānijai līdz pat gadam , kad to pievienoja Zviedru Vidzemei . Hroniku liecības Rusova hronika par Piltenes karu Atsauces Kari ar Poliju Kari ar Lietuvu Kari ar Dāniju