Aleksandrs Aizpors-Čaplis
Aleksandrs Aizpors-Čaplis (dzimis , miris ) bija latviešu karavīrs, pašvaldību un sabiedrisks darbinieks. Grobiņas, vēlākā 11. Dobeles kājnieku pulka virsleitnants. Pakāpeniski paaugstināts par pulkvedi leitnantu.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Ščopovas lauksaimniecības skolā. Pabeidzis Saratovas praporščiku skolu. Iedalīts 135. kājnieku rezerves pulkā Balašovā, pēc tam pārvietots uz 7. Bauskas latviešu strēlnieku pulku. Piedalījies Ziemassvētku kaujās. 1917. gadā kritis vācu gūstā, no kura vēlāk aizbēdzis.

Pēc aizbēgšanas 4 mēnešus pavadījis Sarkanajā armijā, 1919. gada jūnijā iestājies Latvijas armijā. Bijis rotas komandieris 7. Siguldas kājnieku pulkā. Piedalījies kaujās pie Liepājas, uz kurieni pārvietots kopā ar rotu, un Lejaskurzemes atbrīvošanā no bermontiešiem.

1919. gada novembrī viņš kopā ar rotu noturēja Liepājas Vidus fortu pret bermontiešu uzbrukumiem; apvienoja tur esošās karavīru grupas un atbrīvoja Vidus fortu, kur ieguva ložmetējus, šautenes u.c. trofejas. Saņēmis III šķiras Lāčplēša Kara ordeni. 1920. gada janvārī piedalījies Latgales atbrīvošanā, palicis frontē līdz miera noslēgšanai. No dienesta atvaļināts 1938. gada novembrī. Pēc tam bijis Līksnas pagasta padomes loceklis. Vadījis Daugavpils Mežciema labierīcības biedrību.

Otrā pasaules kara beigās izceļojis uz Ludvigsburgu Vācijā, kur arī aizvadījis atlikušo dzīvi. Miris 1960. gadā un apbedīts pilsētas vietējos kapos.

Atsauces 

1888. gadā dzimušie
1960. gadā mirušie
Latvijas militārpersonas
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Vācijas latvieši
Aleksandrs Aizpors-Čaplis ( dzimis , miris ) bija latviešu karavīrs , pašvaldību un sabiedrisks darbinieks . Grobiņas , vēlākā Dobeles kājnieku pulka virsleitnants . Pakāpeniski paaugstināts par pulkvedi leitnantu . Biogrāfija Izglītību ieguvis Ščopovas lauksaimniecības skolā . Pabeidzis Saratovas praporščiku skolu . Iedalīts kājnieku rezerves pulkā Balašovā , pēc tam pārvietots uz Bauskas latviešu strēlnieku pulku . Piedalījies Ziemassvētku kaujās . gadā kritis vācu gūstā , no kura vēlāk aizbēdzis . Pēc aizbēgšanasmēnešus pavadījis Sarkanajā armijā , gada jūnijā iestājies Latvijas armijā . Bijis rotas komandieris Siguldas kājnieku pulkā . Piedalījies kaujās pie Liepājas , uz kurieni pārvietots kopā ar rotu , un Lejaskurzemes atbrīvošanā no bermontiešiem . 1919. gada novembrī viņš kopā ar rotu noturēja Liepājas Vidus fortu pret bermontiešu uzbrukumiem ; apvienoja tur esošās karavīru grupas un atbrīvoja Vidus fortu , kur ieguva ložmetējus , šautenes u.c. trofejas . Saņēmis III šķiras Lāčplēša Kara ordeni . gada janvārī piedalījies Latgales atbrīvošanā , palicis frontē līdz miera noslēgšanai . No dienesta atvaļināts gada novembrī . Pēc tam bijis Līksnas pagasta padomes loceklis . Vadījis Daugavpils Mežciema labierīcības biedrību . Otrā pasaules kara beigās izceļojis uz Ludvigsburgu Vācijā , kur arī aizvadījis atlikušo dzīvi . Miris gadā un apbedīts pilsētas vietējos kapos . Atsauces 1888. gadā dzimušie 1960. gadā mirušie Latvijas militārpersonas Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri Vācijas latvieši