Aleksandrs Suvorovs (ģenerālgubernators)
Aleksandrs Suvorovs (; 1804—1882) bija Krievijas Impērijas infantērijas ģenerālis, Baltijas provinču ģenerālgubernators (1848—1861), Pēterburgas kara ģenerālgubernators (1861—1866).
Ģenerālisimusa Aleksandra Suvorova mazdēls.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1804. gada 13. (pēc vecā stila 1.) jūnijā Pēterburgā ģenerālleitnanta Arkādija Suvorova un viņa sievas Jeļenas Nariškinas ģimenē. Pēc tēva nāves 1811. gadā māte viņu nodeva audzināšanā Pēterburgas jezuītu pansionātā. Pēc trīs gadiem viņu pie sevis paņēma pie sevis mātes brālis Kirils Nariškins, divpadsmit gadu vecumā māte viņu nosūtīja mācīties uz Šveici. 18 gadu vecumā viņš uzsāka studijas Sorbonas universitātē Parīzē, tās turpināja Getingenes universitātē, kur 1825. gadā iestājās kurzemnieku korporācijā Curonia.     
 
Pēc atgriešanās Krievijā uzsāka dienestu leibgvardes kavalērijas pulkā, piedalījās krievu-persiešu karā (1826—1828), Krievu-turku karā (1828—1829) un Novembra sacelšanās apspiešanā. 1839. gadā viņu paaugstināja ģenerālmajora pakāpē.

1847. gadā viņu iecēla par Kostromas gubernatoru, 1848. gadā par Baltijas ģenerālgubernatoru. Drīz pēc stāšanās amatā 1848. gada martā ģenerālgubernators Suvorovs izdeva rīkojumu aizliegt muižniekiem izlikt pareizticībā pārgājušos saimniekus no viņu mājām. 
1861. gadā Suvorovu iecēla par Pēterburgas kara ģenerālgubernatoru.

Miris 1882. gada 12. februārī (31. janvārī pēc vecā stila) Pēterburgā.

Piemiņa 
Baltijas ģenerālgubernatora Suvorova vārdā līdz 1917. gadam bija nosaukta tagadējā Krišjāņa Barona iela Rīgā. Tāpat viņa vārdā bija nosaukts Suvorova ielas tilts pāri Rīgas pilsētas kanālam.

Atsauces 

Krievijas Impērijas ģenerāļi
Krievijas dižciltīgie
Sanktpēterburgā mirušie
Aleksandrs Suvorovs ( ; 1882 ) bija Krievijas Impērijas infantērijas ģenerālis , Baltijas provinču ģenerālgubernators1861 ) , Pēterburgas kara ģenerālgubernators1866 ) . Ģenerālisimusa Aleksandra Suvorova mazdēls . Dzīvesgājums Dzimis gada ( pēc vecā stila ) jūnijā Pēterburgā ģenerālleitnanta Arkādija Suvorova un viņa sievas Jeļenas Nariškinas ģimenē . Pēc tēva nāves gadā māte viņu nodeva audzināšanā Pēterburgas jezuītu pansionātā . Pēc trīs gadiem viņu pie sevis paņēma pie sevis mātes brālis Kirils Nariškins , divpadsmit gadu vecumā māte viņu nosūtīja mācīties uz Šveici . gadu vecumā viņš uzsāka studijas Sorbonas universitātē Parīzē , tās turpināja Getingenes universitātē , kur gadā iestājās kurzemnieku korporācijā Curonia . Pēc atgriešanās Krievijā uzsāka dienestu leibgvardes kavalērijas pulkā , piedalījās krievu -persiešu karā1828 ) , Krievu -turku karā1829 ) un Novembra sacelšanās apspiešanā . gadā viņu paaugstināja ģenerālmajora pakāpē . 1847. gadā viņu iecēla par Kostromas gubernatoru , gadā par Baltijas ģenerālgubernatoru . Drīz pēc stāšanās amatā gada martā ģenerālgubernators Suvorovs izdeva rīkojumu aizliegt muižniekiem izlikt pareizticībā pārgājušos saimniekus no viņu mājām . 1861. gadā Suvorovu iecēla par Pēterburgas kara ģenerālgubernatoru . Miris gada februārī janvārī pēc vecā stila ) Pēterburgā . Piemiņa Baltijas ģenerālgubernatora Suvorova vārdā līdz gadam bija nosaukta tagadējā Krišjāņa Barona iela Rīgā . Tāpat viņa vārdā bija nosaukts Suvorova ielas tilts pāri Rīgas pilsētas kanālam . Atsauces Krievijas Impērijas ģenerāļi Krievijas dižciltīgie Sanktpēterburgā mirušie