Sanmarīno vēsture
Sanmarīno vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Sanmarīno teritorijā.

Vēsture 

Saskaņā ar leģendu, svētais Marins atstāja Rabas salu Horvātijā un kopā ar savu draugu Leo devās uz Rimini kā brīvmūrnieki. Kristīgās pārliecības dēļ viņš tika smagi vajāts un bēga netālu no Titāno kalna, kur uzcēla nelielu baznīcu un nodibināja moderno Sanmarīno pilsētu un valsti. Pilsētas un valsts oficiālais dibināšanas datums ir 301. gada 3. septembris.

Līdz 5. gadsimta vidum izveidojās neliela kopiena, kurai, pateicoties vietas nepieejamībai un tās nabadzībai, izdevās saglabāt mūsdienu Sanmarīno Republikas teritorijas neatkarību. 1631. gadā pāvests atzina Sanmarīno neatkarību.

Ungāru un saracēņu uzbrukumu laikā Itālijā kopiena tika nocietināta ar vaļņiem un mūriem. Otrās tūkstošgades sākumā tajā valdīja tautas sapulce, kas sastāvēja no ģimeņu galvām. 13. gadsimtā tautas sapulces varu nomainīja ievēlētās Ģenerālpadomes vara. No 11. līdz 13. gadsimtam republikas īpašumi nedaudz paplašinājās, pērkot no kaimiņiem nelielus zemes pleķīšus.

Sanmarīno pārdzīvoja revolucionāro karu laikmetu. Arī Vīnes kongress republiku neskāra.

Itālijas apvienošanās sākumposmā 19. gadsimtā Sanmarīno kalpoja kā galamērķis bēgļiem, kas tika izraidīti viņu centienos apvienot Itāliju. Tādējādi Džuzepe Garibaldi pieņēma Sanmarīno vēlmi nebūt daļai no vienotās Itālijas. Arī Napoleons Bonaparts atteicās uzņemt Sanmarīno un uz jautājumu, kāpēc viņš neieņēma Sanmarīno, atbildēja: "Kāpēc?" Jo tas ir republikas paraugs.

Pirmā pasaules kara laikā, kad Itālija pieteica karu Austroungārijai, Sanmarīno arī to izdarīja 1915. gada 3. jūnijā.

Otrā pasaules kara laikā Sanmarīno pieteica karu Lielbritānijai. Vēlāk, kad Itālija aplenca Sanmarīno, Sanmarīno pasludināja neitralitāti, bet 1944. gada 21. septembrī Sanmarīno pieteica karu Vācijai.

Līdz 1968. gadam, kad Nauru pasludināja neatkarību, Sanmarīno bija mazākā valsts pasaulē. Sanmarīno ir Eiropas Padomes dalībvalsts, bet nav Eiropas Savienības dalībvalsts.

Atsauces 

Sanmarīno
Sanmarīno vēsture ir Eiropas vēstures daļa , kas vēstī par notikumiem mūsdienu Sanmarīno teritorijā . Vēsture Saskaņā ar leģendu , svētais Marins atstāja Rabas salu Horvātijā un kopā ar savu draugu Leo devās uz Rimini kā brīvmūrnieki . Kristīgās pārliecības dēļ viņš tika smagi vajāts un bēga netālu no Titāno kalna , kur uzcēla nelielu baznīcu un nodibināja moderno Sanmarīno pilsētu un valsti . Pilsētas un valsts oficiālais dibināšanas datums ir gada septembris . Līdz gadsimta vidum izveidojās neliela kopiena , kurai , pateicoties vietas nepieejamībai un tās nabadzībai , izdevās saglabāt mūsdienu Sanmarīno Republikas teritorijas neatkarību . gadā pāvests atzina Sanmarīno neatkarību . Ungāru un saracēņu uzbrukumu laikā Itālijā kopiena tika nocietināta ar vaļņiem un mūriem . Otrās tūkstošgades sākumā tajā valdīja tautas sapulce , kas sastāvēja no ģimeņu galvām . gadsimtā tautas sapulces varu nomainīja ievēlētās Ģenerālpadomes vara . No līdz gadsimtam republikas īpašumi nedaudz paplašinājās , pērkot no kaimiņiem nelielus zemes pleķīšus . Sanmarīno pārdzīvoja revolucionāro karu laikmetu . Arī Vīnes kongress republiku neskāra . Itālijas apvienošanās sākumposmā gadsimtā Sanmarīno kalpoja kā galamērķis bēgļiem , kas tika izraidīti viņu centienos apvienot Itāliju . Tādējādi Džuzepe Garibaldi pieņēma Sanmarīno vēlmi nebūt daļai no vienotās Itālijas . Arī Napoleons Bonaparts atteicās uzņemt Sanmarīno un uz jautājumu , kāpēc viņš neieņēma Sanmarīno , atbildēja : " Kāpēc ? " Jo tas ir republikas paraugs . Pirmā pasaules kara laikā , kad Itālija pieteica karu Austroungārijai , Sanmarīno arī to izdarīja gada jūnijā . Otrā pasaules kara laikā Sanmarīno pieteica karu Lielbritānijai . Vēlāk , kad Itālija aplenca Sanmarīno , Sanmarīno pasludināja neitralitāti , bet gada septembrī Sanmarīno pieteica karu Vācijai . Līdz gadam , kad Nauru pasludināja neatkarību , Sanmarīno bija mazākā valsts pasaulē . Sanmarīno ir Eiropas Padomes dalībvalsts , bet nav Eiropas Savienības dalībvalsts . Atsauces Sanmarīno