Edža sala
Edža sala () ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, trešā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

Ģeogrāfija 
Edža sala izvietojusies arhipelāga dienvidaustrumos. Stūrfjords rietumos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums ziemeļos — no Barenca salas, bet Olgas šaurums ziemeļaustrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Salas dienvidu un dienvidaustrumu krastus apskalo Barenca jūra. Krasts klinšains, salīdzinot ar citām arhipelāga salām mazāk izrobots, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Vairāk kā 40% no salas teritorijas aizņem ledāju masīvi. Lielākais no tiem ir Edža salas ledājs dienvidaustrumos. Salas augstākie punkti ir 590 m augstās ledus kupolu Kvitīsena un Stūrskavlena virsotnes salas ziemeļdaļā. 

Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, vasarā ligzdo vairākas putnu sugas. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

Vēsture 
Sala nosaukta britu vaļu mednieka Tomasa Edža (Thomas Edge) vārdā, kurš apgalvoja, ka viens no viņa kuģiem to atklājis 1616. gadā. Tomēr holandiešu ceļotāja un kartogrāfa Jorisa Karolusa (Joris Carolus) 1614. gadā publicētajā kartē jau ir atzīmēts salas dienvidu krasts, kas sadalīts divās daļās un viena nosaukta par Nezināmo krastu (Onbekende Cust), bet otra — par Morfinu (Morfyn).

Salā nav bijušas pastāvīgas cilvēku apmetnes, vienīgi nelielajās piekrastes saliņās Belšes salā un Tūsenējanēs ir vēstures liecības par vaļu un valzirgu medību laikmetu. No 1968. līdz 1989. gadam Doleritnesetas ragā salas ziemeļrietumos darbojās Nīderlandes polārstacija Kaplī.

Atsauces 

Svalbāras salas
Edža sala ( ) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā , trešā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām . Ģeogrāfija Edža sala izvietojusies arhipelāga dienvidaustrumos . Stūrfjords rietumos to atdala no Špicbergenas , Frīmena šaurums ziemeļos — no Barenca salas , bet Olgas šaurums ziemeļaustrumos — no Karaļa Kārļa Zemes . Salas dienvidu un dienvidaustrumu krastus apskalo Barenca jūra . Krasts klinšains , salīdzinot ar citām arhipelāga salām mazāk izrobots , piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu . Vairāk kā no salas teritorijas aizņem ledāju masīvi . Lielākais no tiem ir Edža salas ledājs dienvidaustrumos . Salas augstākie punkti irm augstās ledus kupolu Kvitīsena un Stūrskavlena virsotnes salas ziemeļdaļā . Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti . Mīt leduslāči , ziemeļbrieži , vasarā ligzdo vairākas putnu sugas . Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts . Vēsture Sala nosaukta britu vaļu mednieka Tomasa Edža ( Thomas Edge ) vārdā , kurš apgalvoja , ka viens no viņa kuģiem to atklājis gadā . Tomēr holandiešu ceļotāja un kartogrāfa Jorisa Karolusa ( Joris Carolus ) gadā publicētajā kartē jau ir atzīmēts salas dienvidu krasts , kas sadalīts divās daļās un viena nosaukta par Nezināmo krastu ( Onbekende Cust ) , bet otra — par Morfinu ( Morfyn ) . Salā nav bijušas pastāvīgas cilvēku apmetnes , vienīgi nelielajās piekrastes saliņās Belšes salā un Tūsenējanēs ir vēstures liecības par vaļu un valzirgu medību laikmetu . No līdz gadam Doleritnesetas ragā salas ziemeļrietumos darbojās Nīderlandes polārstacija Kaplī . Atsauces Svalbāras salas