Iļja Rabinovičs
Iļja Rabinovičs (;  Sanktpēterburga —  Kirova) bija Krievijas šahists.

Biogrāfija 
1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Paulu Listu (uzvarējis Karels Hromādka). 1914. gadā kļuvis par Krievijas šaha meistaru.

Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no Krievijas vadošajiem šahistiem. Četras reizes uzvarējis Ļeņingradas pilsētas šaha čempionātos: 1920., 1925., (dalījis 1.-4. vietu ar Grigoriju Levenfišu, Aleksandru Iļjinu-Ženevski un Pjotru Romanovski), 1928. un 1940. gadā. No 1920. līdz 1939. gadam deviņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu sasniedzis 1934. gadā, kad kopā ar Grigoriju Lēvenfišu dalījis 1.-2. vietu. Abi uzvarētāji kļuvuši par PSRS čempioniem šahā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. 1925. gadā Bādenbādenē ieņēmis 7. vietu (uzvarējis Aleksandrs Aļehins). Tajā pašā gadā Maskavas turnīrā ieņēmis 16. vietu (uzvarējis Jefims Bogoļubovs). 1934. gada Ļeņingradas šaha turnīrā ar Nīderlandes šahistu Makša Eives un Hansa Kmoha piedalīšanos palicis 4. vietā (uzvarējis Mihails Botviņņiks). 1935. gada Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 11.-14. vietu (uzvarējuši Mihails Botviņņiks un Salo Flors). 1939. gada Maskavas - Ļeņingradas treniņturnīrā dalījis 7.-8. vietu (uzvarējis Salo Flors).

Pēc izglītības bijis matemātikas skolotājs. Vadījis šaha nodaļu Ļeņingradas laikrakstā Ленинградская правда. Divu šaha grāmatu autors: "Galotne: šaha partijas noslēguma stadija" (, Ļeņingrada, 1927) un "Atklātne: šaha partijas sākums" (, Maskava, 1931).

Ļeņingradas blokādes laikā 1941./1942. gada ziemu pavadījis aplenktajā pilsētā. Nomiris nākamajā pavasarī pēc evakuācijas uz Kirovu no nepietiekama uztura.

Atsauces

Ārējās saites 

1891. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Sanktpēterburgā dzimušie
Krievijas šahisti
PSRS šahisti
Iļja Rabinovičs ( ; Sanktpēterburga — Kirova ) bija Krievijas šahists . Biogrāfija 1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Paulu Listu ( uzvarējis Karels Hromādka ) . gadā kļuvis par Krievijas šaha meistaru . Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no Krievijas vadošajiem šahistiem . Četras reizes uzvarējis Ļeņingradas pilsētas šaha čempionātos : , , ( dalījis -4. vietu ar Grigoriju Levenfišu , Aleksandru Iļjinu-Ženevski un Pjotru Romanovski ) , un gadā . No līdz gadam deviņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos , kuros lielāko panākumu sasniedzis gadā , kad kopā ar Grigoriju Lēvenfišu dalījis-2. vietu . Abi uzvarētāji kļuvuši par PSRS čempioniem šahā . Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks . gadā Bādenbādenē ieņēmis vietu ( uzvarējis Aleksandrs Aļehins ) . Tajā pašā gadā Maskavas turnīrā ieņēmis vietu ( uzvarējis Jefims Bogoļubovs ) . gada Ļeņingradas šaha turnīrā ar Nīderlandes šahistu Makša Eives un Hansa Kmoha piedalīšanos palicis vietā ( uzvarējis Mihails Botviņņiks ) . gada Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis - 14. vietu ( uzvarējuši Mihails Botviņņiks un Salo Flors ) . gada Maskavas - Ļeņingradas treniņturnīrā dalījis -8. vietu ( uzvarējis Salo Flors ) . Pēc izglītības bijis matemātikas skolotājs . Vadījis šaha nodaļu Ļeņingradas laikrakstā Ленинградская правда . Divu šaha grāmatu autors : " Galotne : šaha partijas noslēguma stadija " ( , Ļeņingrada , un " Atklātne : šaha partijas sākums " ( , Maskava , Ļeņingradas blokādes laikā / 1942. gada ziemu pavadījis aplenktajā pilsētā . Nomiris nākamajā pavasarī pēc evakuācijas uz Kirovu no nepietiekama uztura . Atsauces Ārējās saites 1891. gadā dzimušie 1942. gadā mirušie Sanktpēterburgā dzimušie Krievijas šahisti PSRS šahisti