Apaļais jūrasgrundulis
Apaļais jūrasgrundulis (Neogobius melanostomus) ir vidēja lieluma jūrasgrunduļu dzimtas (Gobiidae) zivs, kas sākotnēji bijusi sastopama Kaspijas, Azovas, Melnās un Marmora jūras baseinos, taču mūsdienās plaši izplatījusies ārpus sākotnējā areāla, apgūstot Eiropas un Ziemeļamerikas ūdeņus. Sastopams arī Baltijas jūrā un Latvijas piekrastē.

Izplatība 

Dabiskais izplatības areāls ir Kaspijas, Azovas, Melnās un Marmora jūras baseini, taču mūsdienās apaļais jūrasgrundulis plaši izplatījies ārpus sākotnējā areāla, apgūstot Eiropas un Ziemeļamerikas ūdeņus. Ceļojot pa Volgu un pietekām uz augšu, sasniedzis Maskavu. Uzskata, ka Baltijas jūrā nonācis no Melnās jūras ar kuģu balasta ūdeņiem. Pirmo reizi konstatēts Polijas piekrastē, Gdaņskas līcī 1992. gadā. Tāpat ar kuģu balasta ūdeņiem apaļais jūrasgrundulis 2004. gadā ir sasniedzis Ziemeļameriku, kur izplatās Lielajos ezeros.

Latvijā 
Latvijā pirmo reizi apaļais jūrasgrundulis ticis konstatēts pie Liepājas 2004. gadā, bet jau pēc gada noķerts arī Rīgas līcī. Igaunijas piekrastē pirmo reizi konstatēts jau 2002. gadā. Mūsdienās sastopams visā Latvijas jūras piekrastē: Baltijas jūras rietumu piekrastē vēl samērā reti, tomēr tā sastopamības biežums palielinās. Tā kā suga sastopama arī saldūdeņos, tuvākajā nākotnē nav izslēgta apaļā jūrasgrunduļa parādīšanās arī Latvijas saldūdeņos lielo upju lejtecēs.

Latvijā apaļais jūrasgrundulis ir rūpnieciskās zvejas suga un populārs piekrastes makšķerēšanas objekts, īpaši no moliem. Pētījumi liecina, ka, pēc straujas jūrasgrunduļu izplatības, to skaits Latvijas piekrastēs pēdējos gados ir sācis samazināties, ko skaidro ar populācijas piesātinātību un tās izraisīto barības objektu (gliemeņu) skaita samazināšanos.

Izskats 

Apaļais jūrasgrundulis ir neliela zivs ar ieapaļi iegarenu ķermeni, ar samērā lielu galvu un uz āru izvirzītām acīm. Ķermeņa garums var sasniegt 20—25 cm, svars 250 g. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Lūpas biezas. Spurās nav asu, dzeloņveida staru. Uz muguras divas spuras. Pirmā muguras spura manāmi īsāka nekā otrā (7—8 stingri stari), tikai mazliet augstāka, ar tumšu plankumu aizmugurējā daļā. Otrajai muguras spurai 12—17 mīksti stari. Anālai spurai viens stingrs stars, 9—14 mīksti stari. Ķermeni sedz zvīņas, bet to nav uz pakauša viduslīnijas. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni. Apaļajam jūrasgrundulim ir labi attīstīta sānu līnija, kas tiem palīdz medīt nakts tumsā.

Apaļā jūrasgrunduļa ķermenis ir raibs — pamattonis dzeltenīgi pelēks ar dažāda lieluma un formas svītrveida un ieapaļiem plankumiem dažādās krāsās (pelēki, melni, olīvzaļi un brūni). Nārsta laikā tēviņi kļūst tumši, gandrīz melni ar baltu vai zili baltu astes spuras malu. Mazuļi līdz viena gada vecumam pelēki. Apaļā jūrasgrunduļa tēviņš un mātīte atšķiras arī ar uroģenitālajām kārpiņām (papillām). Tēviņiem tā ir samērā gara, no baltas līdz pelēkai; savukārt mātītēm – īsas, strupas un brūnas.

Īpašības 
Apaļais jūrasgrundulis ir plastiska zivju suga, kas var dzīvot gan jūrā, gan saldūdenī (upēs un ezeros). Priekšroku dod sekliem, iesāļiem ūdeņiem. Uzturas virs smilšainām vai akmeņainām gruntīm ar bagātīgu veģetāciju. Iztur plašas temperatūras svārstības (0—30 °C), bet vislabāk jūtas vidēji siltos ūdeņos. Apaļais jūrasgrundulis ir arī samērā izturīgs pret skābekļa trūkumu. 

Tas galvenokārt ir vientuļnieks, bet reizēm veido barus. Ļoti agresīvs un bezbailīgi uzbrūk citām zivīm, apsargājot nārsta vietu. Uzturas nelielā teritorijā, bet mēdz veikt dažu kilometru migrācijas, vasarā uzruroties seklākās vietās, ziemā dziļākās. Baltijas jūrā sastopams 1,5—50 m dziļumā.

Barība 
Apaļais jūrasgrundulis ir plēsīgs, galvenokārt ēd grunts gliemenes, tārpus, zivju ikrus, barojas arī ar citu zivju sugu mazuļiem. Var ietekmēt gliemeņu populāciju, tādējādi samazinot vairošanās areālu citām jūrasgrunduļu sugām.

Vairošanās 
Dzimumgatavību mātītes sasniedz 2—3 gados, tēviņi 3—4 gados. Uz katru mātīti ir 2—3 tēviņi. Nārsto no aprīļa līdz septembrim, mātīte nērš ikrus ik pēc 18—20 dienām. Auglība vienā reizē 90—3840 ikru. Ikri tiek piestiprināti pie substrāta (augiem, akmeņiem, gliemežvākiem un citiem priekšmetiem ūdenī). Tēviņi tos agresīvi apsargā, kā arī pēc tam apsargā kāpurus. Pēc nārsta tēviņi parasti iet bojā. Mātītes sasniedz 3 gadu vecumu, tēviņi 4 gadus.

Atsauces

Ārējās saites 
Apaļais jūrasgrundulis – svešzemju viesis Latvijas piekrastē
Apaļais jūrasgrundulis – drauds vai iespēja piekrastes zvejai
Invasive Alien Species Fact Sheet: Neogobius melanostomus
CABI: Neogobius melanostomus (round goby)

Smilšu jūrasgrunduļi
Latvijas zivis
Eiropas zivis
Āzijas zivis
Ziemeļamerikas zivis
Baltijas jūras fauna
Apaļais jūrasgrundulis ( Neogobius melanostomus ) ir vidēja lieluma jūrasgrunduļu dzimtas ( Gobiidae ) zivs , kas sākotnēji bijusi sastopama Kaspijas , Azovas , Melnās un Marmora jūras baseinos , taču mūsdienās plaši izplatījusies ārpus sākotnējā areāla , apgūstot Eiropas un Ziemeļamerikas ūdeņus . Sastopams arī Baltijas jūrā un Latvijas piekrastē . Izplatība Dabiskais izplatības areāls ir Kaspijas , Azovas , Melnās un Marmora jūras baseini , taču mūsdienās apaļais jūrasgrundulis plaši izplatījies ārpus sākotnējā areāla , apgūstot Eiropas un Ziemeļamerikas ūdeņus . Ceļojot pa Volgu un pietekām uz augšu , sasniedzis Maskavu . Uzskata , ka Baltijas jūrā nonācis no Melnās jūras ar kuģu balasta ūdeņiem . Pirmo reizi konstatēts Polijas piekrastē , Gdaņskas līcī gadā . Tāpat ar kuģu balasta ūdeņiem apaļais jūrasgrundulis gadā ir sasniedzis Ziemeļameriku , kur izplatās Lielajos ezeros . Latvijā Latvijā pirmo reizi apaļais jūrasgrundulis ticis konstatēts pie Liepājas gadā , bet jau pēc gada noķerts arī Rīgas līcī . Igaunijas piekrastē pirmo reizi konstatēts jau gadā . Mūsdienās sastopams visā Latvijas jūras piekrastē : Baltijas jūras rietumu piekrastē vēl samērā reti , tomēr tā sastopamības biežums palielinās . Tā kā suga sastopama arī saldūdeņos , tuvākajā nākotnē nav izslēgta apaļā jūrasgrunduļa parādīšanās arī Latvijas saldūdeņos lielo upju lejtecēs . Latvijā apaļais jūrasgrundulis ir rūpnieciskās zvejas suga un populārs piekrastes makšķerēšanas objekts , īpaši no moliem . Pētījumi liecina , ka , pēc straujas jūrasgrunduļu izplatības , to skaits Latvijas piekrastēs pēdējos gados ir sācis samazināties , ko skaidro ar populācijas piesātinātību un tās izraisīto barības objektu ( gliemeņu ) skaita samazināšanos . Izskats Apaļais jūrasgrundulis ir neliela zivs ar ieapaļi iegarenu ķermeni , ar samērā lielu galvu un uz āru izvirzītām acīm . Ķermeņa garums var sasniegt25 cm , svarsg . Tēviņi ir lielāki nekā mātītes . Lūpas biezas . Spurās nav asu , dzeloņveida staru . Uz muguras divas spuras . Pirmā muguras spura manāmi īsāka nekā otrā8 stingri stari ) , tikai mazliet augstāka , ar tumšu plankumu aizmugurējā daļā . Otrajai muguras spurai17 mīksti stari . Anālai spurai viens stingrs stars,14 mīksti stari . Ķermeni sedz zvīņas , bet to nav uz pakauša viduslīnijas . Vēdera spuras saaugušas kopā , veidojot piltuvveida piesūcekni . Apaļajam jūrasgrundulim ir labi attīstīta sānu līnija , kas tiem palīdz medīt nakts tumsā . Apaļā jūrasgrunduļa ķermenis ir raibs — pamattonis dzeltenīgi pelēks ar dažāda lieluma un formas svītrveida un ieapaļiem plankumiem dažādās krāsās ( pelēki , melni , olīvzaļi un brūni ) . Nārsta laikā tēviņi kļūst tumši , gandrīz melni ar baltu vai zili baltu astes spuras malu . Mazuļi līdz viena gada vecumam pelēki . Apaļā jūrasgrunduļa tēviņš un mātīte atšķiras arī ar uroģenitālajām kārpiņām ( papillām ) . Tēviņiem tā ir samērā gara , no baltas līdz pelēkai ; savukārt mātītēm – īsas , strupas un brūnas . Īpašības Apaļais jūrasgrundulis ir plastiska zivju suga , kas var dzīvot gan jūrā , gan saldūdenī ( upēs un ezeros ) . Priekšroku dod sekliem , iesāļiem ūdeņiem . Uzturas virs smilšainām vai akmeņainām gruntīm ar bagātīgu veģetāciju . Iztur plašas temperatūras svārstības30 ° C ) , bet vislabāk jūtas vidēji siltos ūdeņos . Apaļais jūrasgrundulis ir arī samērā izturīgs pret skābekļa trūkumu . Tas galvenokārt ir vientuļnieks , bet reizēm veido barus . Ļoti agresīvs un bezbailīgi uzbrūk citām zivīm , apsargājot nārsta vietu . Uzturas nelielā teritorijā , bet mēdz veikt dažu kilometru migrācijas , vasarā uzruroties seklākās vietās , ziemā dziļākās . Baltijas jūrā sastopams5 —50 m dziļumā . Barība Apaļais jūrasgrundulis ir plēsīgs , galvenokārt ēd grunts gliemenes , tārpus , zivju ikrus , barojas arī ar citu zivju sugu mazuļiem . Var ietekmēt gliemeņu populāciju , tādējādi samazinot vairošanās areālu citām jūrasgrunduļu sugām . Vairošanās Dzimumgatavību mātītes sasniedz3 gados , tēviņi4 gados . Uz katru mātīti ir3 tēviņi . Nārsto no aprīļa līdz septembrim , mātīte nērš ikrus ik pēc20 dienām . Auglība vienā reizē3840 ikru . Ikri tiek piestiprināti pie substrāta ( augiem , akmeņiem , gliemežvākiem un citiem priekšmetiem ūdenī ) . Tēviņi tos agresīvi apsargā , kā arī pēc tam apsargā kāpurus . Pēc nārsta tēviņi parasti iet bojā . Mātītes sasniedzgadu vecumu , tēviņigadus . Atsauces Ārējās saites Apaļais jūrasgrundulis – svešzemju viesis Latvijas piekrastē Apaļais jūrasgrundulis – drauds vai iespēja piekrastes zvejai Invasive Alien Species Fact Sheet : Neogobius melanostomus CABI : Neogobius melanostomus ( round goby ) Smilšu jūrasgrunduļi Latvijas zivis Eiropas zivis Āzijas zivis Ziemeļamerikas zivis Baltijas jūras fauna