Desolasjona
Desolasjona () ir neapdzīvota Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Magaljanesas provinces Puntaarenasas komūnā. Desolasjona ir arhipelāga ceturtā lielākā sala.

Ģeogrāfija 
Sala uzvietojusies Ugunszemes arhipelāga rietumu galā pie Magelāna šauruma rietumu ieejas. Magelāna šaurums ziemeļos to atdala no Rjesko salas, Karalienes Adelaidas arhipelāga un kontinenta Munjosa Gamero pussalas, bet Avras šaurums dienvidaustrumos — no Santainesas salas. Sala kalnaina, augstākais punkts  vjl. Krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu; lai arī sala ir tikai  gara un  plata, krasta līnijas garums ir . Piekrastē daudz mazāku saliņu, lielākās no kurām ir Rekaladas, Bjūklērka un Vīka salas. Salā valda vēss piejūras klimats, biežs lietus un stiprs rietumu vējš. Sala ietilpst Kaveskaru  nacionālā parka teritorijā.

Vēsture 
Salas krastus kopš 6000 gadu tālas senatnes līdz pat 20. gadsimta sākumam apdzīvoja kaveskaru indiāņi. Līdz 19. gadsimta beigām, līdz tika atklāts Avras šaurums dienvidaustrumos, Desolasjonu uzskatīja par Santainesas salas daļu un dēvēja par Pamestības Zemi (Tierra de la Desolación). Pirmos minējumus par šauruma eksistenci izteica 1828.—1830. gadā britu ekspedīcija Filipa Pārkera Kinga vadībā ar kuģi Beagle, kas pētīja salas ziemeļu un dienvidu krastus.

Atsauces

Ārējās saites 

Ugunszeme
Čīles salas
Desolasjona ( ) ir neapdzīvota Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos . Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Magaljanesas provinces Puntaarenasas komūnā . Desolasjona ir arhipelāga ceturtā lielākā sala . Ģeogrāfija Sala uzvietojusies Ugunszemes arhipelāga rietumu galā pie Magelāna šauruma rietumu ieejas . Magelāna šaurums ziemeļos to atdala no Rjesko salas , Karalienes Adelaidas arhipelāga un kontinenta Munjosa Gamero pussalas , bet Avras šaurums dienvidaustrumos — no Santainesas salas . Sala kalnaina , augstākais punkts vjl . Krasti stipri izroboti , daudz līču un pussalu ; lai arī sala ir tikai gara un plata , krasta līnijas garums ir \ . Piekrastē daudz mazāku saliņu , lielākās no kurām ir Rekaladas , Bjūklērka un Vīka salas . Salā valda vēss piejūras klimats , biežs lietus un stiprs rietumu vējš . Sala ietilpst Kaveskaru nacionālā parka teritorijā . Vēsture Salas krastus kopšgadu tālas senatnes līdz pat gadsimta sākumam apdzīvoja kaveskaru indiāņi . Līdz gadsimta beigām , līdz tika atklāts Avras šaurums dienvidaustrumos , Desolasjonu uzskatīja par Santainesas salas daļu un dēvēja par Pamestības Zemi ( Tierra de la Desolación ) . Pirmos minējumus par šauruma eksistenci izteica —1830. gadā britu ekspedīcija Filipa Pārkera Kinga vadībā ar kuģi Beagle , kas pētīja salas ziemeļu un dienvidu krastus . Atsauces Ārējās saites Ugunszeme Čīles salas