Govju sviestbeka
Govju sviestbeka jeb govju beka (Suillus bovinus, agrāk Boletus bovinus) ir Latvijā ļoti bieža sviestbeku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: krāsa sarkanbrūna, oranžbrūna vai oranždzeltena. Forma sākumā pusapaļa ar ieliektu maliņu, vēlāk plakani izliekta līdz spilvenveidīgai. Platums līdz 8, reizēm 12 cm. Virsmiziņa mitrā laikā gļotaina, sausā spīdīga. Mīkstums bālgani iedzeltens, pelēcīgs vai brūngans. ar vāju augļu smaržu un garšu, griezumu vietās parasti viegli sārtojas.
 Stobriņi: nolaideni gar kātiņu, sākumā iedzelteni vai dzeltenpelēki, vēlāk zaļgandzelteni vai zaļganbrūni. Atveres platas, bāli oranžas līdz olīvkrāsas, sēnei augot kļūst iegareni stūrainas, sēnei ir iekšēju sīkāku atveru slānis, kurš saskatāms caur lielajām atverēm.
 Kātiņš: cepurītes krāsā vai gaišāks, elastīgs, blīvs, samērā īss, bez gredzena. Augšgalā paresnināts, apakšdaļā bieži saaudzis ar citiem. Garums līdz 6 cm, resnums 0,5—1,5 cm.
 Sporas: gludas, elipsoīdas-vārpstveida, gaiši dzeltenas līdz dzeltenbrūnām, masā zaļganbrūnas, 7—11/3—4,5 µm.
 Bazīdijas: 25/4 µm.
 Cistīdas: cilindriskas līdz vārpstveidīgām, bezkrāsainas vai dzeltenīgas, 35—45/4—9 µm.

Augšanas apstākļi 

Priežu mikorizas sēne. Aug saules sildītās vietās, piemēram, ceļmalās, lielās grupās no jūlija līdz oktobrim retos priežu mežos, īpaši Piejūras zemienē, arī sfagnu purvos, bieži kopā ar priežu sviestbeku, kā arī ar rožsārto zeltkāti, kuras loma attiecībās ar priedēm un govju sviestbekām tiek uzskatīta par parazītisku. Izvēlas mitru, smilšainu vai sūnainu augsni.

Barības vērtība 

Ēdama, bet daļa avotu iesaka to iepriekš novārīt un tā nav visai garšīga. Iesaka lietot kopā ar citām sēnēm un sēņu miltu pagatavošanai dzīvnieku un putnu barībai. Šo sēni bieži ievāc vāveres. Reizēm iesaka arī marinādēm un sālīšanai. Daži avoti iesaka pirms gatavošanas noņemt virsmiziņu. Sēnes dzīvsudraba akumulācijas pārbaude parādījusi, ka tās līmenis neapdraud veselību.

Līdzīgās sugas 

Lielāki eksemplāri var tikt sajaukti ar līdzīgās vietās augošo priežu sviestbeku, kura griezumā zilē un kuras atveres brūnas. Graudainā sviestbeka atšķiras ar bālganiem pilieniņiem uz atverēm (porām) un pašas atveres tai vienkāršas, nevis dziļumā sadalītas. Visas sviestbekas ir ēdamas, tāpēc sajaukšanai nav lielas kulināras nozīmes.

Skatīt arī 

 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā
 Sēņu tirdzniecība
 Sviestbeku ģints

Atsauces

Ārējās saites 

 Sugu enciklopēdija
 Boletales.com 
 Index Fungorum
 Maślak sitarz (poļu)
 Klouzek kravský — Česká mykologická společnost

Bekas
Ēdamās sēnes
Stobriņu sēnes
Govju sviestbeka jeb govju beka ( Suillus bovinus , agrāk Boletus bovinus ) ir Latvijā ļoti bieža sviestbeku dzimtas sēne , kuras augļķermeņi ir ēdami . Sēnes apraksts Cepurīte : krāsa sarkanbrūna , oranžbrūna vai oranždzeltena . Forma sākumā pusapaļa ar ieliektu maliņu , vēlāk plakani izliekta līdz spilvenveidīgai . Platums līdz reizēmcm . Virsmiziņa mitrā laikā gļotaina , sausā spīdīga . Mīkstums bālgani iedzeltens , pelēcīgs vai brūngans . ar vāju augļu smaržu un garšu , griezumu vietās parasti viegli sārtojas . Stobriņi : nolaideni gar kātiņu , sākumā iedzelteni vai dzeltenpelēki , vēlāk zaļgandzelteni vai zaļganbrūni . Atveres platas , bāli oranžas līdz olīvkrāsas , sēnei augot kļūst iegareni stūrainas , sēnei ir iekšēju sīkāku atveru slānis , kurš saskatāms caur lielajām atverēm . Kātiņš : cepurītes krāsā vai gaišāks , elastīgs , blīvs , samērā īss , bez gredzena . Augšgalā paresnināts , apakšdaļā bieži saaudzis ar citiem . Garums līdzcm , resnums5—1,5 cm . Sporas : gludas , elipsoīdas - vārpstveida , gaiši dzeltenas līdz dzeltenbrūnām , masā zaļganbrūnas , 11/3 — 4,5 µm . Bazīdijas : 4 µm . Cistīdas : cilindriskas līdz vārpstveidīgām , bezkrāsainas vai dzeltenīgas , 45/4 — 9 µm . Augšanas apstākļi Priežu mikorizas sēne . Aug saules sildītās vietās , piemēram , ceļmalās , lielās grupās no jūlija līdz oktobrim retos priežu mežos , īpaši Piejūras zemienē , arī sfagnu purvos , bieži kopā ar priežu sviestbeku , kā arī ar rožsārto zeltkāti , kuras loma attiecībās ar priedēm un govju sviestbekām tiek uzskatīta par parazītisku . Izvēlas mitru , smilšainu vai sūnainu augsni . Barības vērtība Ēdama , bet daļa avotu iesaka to iepriekš novārīt un tā nav visai garšīga . Iesaka lietot kopā ar citām sēnēm un sēņu miltu pagatavošanai dzīvnieku un putnu barībai . Šo sēni bieži ievāc vāveres . Reizēm iesaka arī marinādēm un sālīšanai . Daži avoti iesaka pirms gatavošanas noņemt virsmiziņu . Sēnes dzīvsudraba akumulācijas pārbaude parādījusi , ka tās līmenis neapdraud veselību . Līdzīgās sugas Lielāki eksemplāri var tikt sajaukti ar līdzīgās vietās augošo priežu sviestbeku , kura griezumā zilē un kuras atveres brūnas . Graudainā sviestbeka atšķiras ar bālganiem pilieniņiem uz atverēm ( porām ) un pašas atveres tai vienkāršas , nevis dziļumā sadalītas . Visas sviestbekas ir ēdamas , tāpēc sajaukšanai nav lielas kulināras nozīmes . Skatīt arī Sēņošana Sēnes kulinārijā Sēņu tirdzniecība Sviestbeku ģints Atsauces Ārējās saites Sugu enciklopēdija Boletales.com Index Fungorum Maślak sitarz ( poļu ) Klouzek kravský — Česká mykologická společnost Bekas Ēdamās sēnes Stobriņu sēnes