Natālija Vorobjova
Natālija Vorobjova (; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone, olimpiskā (2012), pasaules (2015, 2019), Eiropas (2013, 2014) un Krievijas (2012, 2016, 2019) čempione, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare (2012).

Biogrāfija 
Natālija Vorobjova ar sportu sāka nodarboties nejaušības dēļ — kādu dienu viņa kopā ar draudzenēm ieradās apskatīt medaļas un kausus skolas zālē, kas atradās netālu no viņas mājas. Tur viņu ieraudzīja treneris Džigančins un piedāvāja piedalīties cīņas sporta nodarbībās. Kamila Džigančina vadībā Natālija Vorobjova divas reizes ieguva otro vietu starpreģionu turnīrā Tulunā un uzvarēja Irkutskas reģiona individuālajā čempionātā zēnu vidū. Kad viņa pirmo reizi piedalījās Krievijas meiteņu čempionātā, viņa spēja nolikt uz lāpstiņām Krievijas čempioni. Kārtējās meistarsacīkstēs Čeboksaros Natālija Vorobjova ieņēma 3. vietu, pēc tam aizbrauca uz Krasnodaru, kur kļuva par valsts čempioni. Pēc piecu gadu treniņiem viņa pārcēlās no Tulunas, kur tālākā izaugsme sportā bija ierobežota, uz Sanktpēterburgu.

2012. gadā viņa piedalījās olimpiskajās spēlēs Londonā un kļuva par čempioni. Savas cīņas ceturtdaļfinālā, pusfinālā un finālā beidza priekšlaicīgi. Pusfinālā pret 2008. gada čempioni Vanu Dzjao viņai bija nepieciešamas tikai 17 sekundes, lai gūtu tīru lāpstiņu uzvaru. Finālā viņā pārspēja otru iepriekšējās olimpiādes finālisti, pieckārtējo pasaules čempioni bulgārieti Stanku Zlatevu. Natālijas izcīnītā medaļa bija pirmā zelta medaļa Krievijai sieviešu brīvajā cīņā. Pēc panākumiem olimpiādē viņai tika piešķirts Krievijas Nopelniem bagātās sporta meistares nosaukums un viņa tika apbalvota ar "Draudzības ordeni". Pēc olimpisko spēļu uzvaras Natālija uzdāvināja savam pirmajam trenerim džipu.

2013. gadā Sanktpēterburgā atklāja Natālija Vorobjovai veltītu pieminekli.

2016. gadā, savā otrajā olimpiādē, Natālija zaudēja finālcīņu japānietei Sarai Dosjo un ieguva sudraba medaļu.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Draudzības ordenis.
 Ordeņa "Par nopelniem Tēvzemes priekšā" pirmās pakāpes medaļa.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1991. gadā dzimušie
Krievijas cīkstoņi
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Irkutskas apgabalā dzimušie
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Pasaules čempiones brīvajā cīņā
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Natālija Vorobjova ( ; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone , olimpiskā pasaules Eiropasun Krievijasčempione , Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare Biogrāfija Natālija Vorobjova ar sportu sāka nodarboties nejaušības dēļ — kādu dienu viņa kopā ar draudzenēm ieradās apskatīt medaļas un kausus skolas zālē , kas atradās netālu no viņas mājas . Tur viņu ieraudzīja treneris Džigančins un piedāvāja piedalīties cīņas sporta nodarbībās . Kamila Džigančina vadībā Natālija Vorobjova divas reizes ieguva otro vietu starpreģionu turnīrā Tulunā un uzvarēja Irkutskas reģiona individuālajā čempionātā zēnu vidū . Kad viņa pirmo reizi piedalījās Krievijas meiteņu čempionātā , viņa spēja nolikt uz lāpstiņām Krievijas čempioni . Kārtējās meistarsacīkstēs Čeboksaros Natālija Vorobjova ieņēma vietu , pēc tam aizbrauca uz Krasnodaru , kur kļuva par valsts čempioni . Pēc piecu gadu treniņiem viņa pārcēlās no Tulunas , kur tālākā izaugsme sportā bija ierobežota , uz Sanktpēterburgu . 2012. gadā viņa piedalījās olimpiskajās spēlēs Londonā un kļuva par čempioni . Savas cīņas ceturtdaļfinālā , pusfinālā un finālā beidza priekšlaicīgi . Pusfinālā pret gada čempioni Vanu Dzjao viņai bija nepieciešamas tikaisekundes , lai gūtu tīru lāpstiņu uzvaru . Finālā viņā pārspēja otru iepriekšējās olimpiādes finālisti , pieckārtējo pasaules čempioni bulgārieti Stanku Zlatevu . Natālijas izcīnītā medaļa bija pirmā zelta medaļa Krievijai sieviešu brīvajā cīņā . Pēc panākumiem olimpiādē viņai tika piešķirts Krievijas Nopelniem bagātās sporta meistares nosaukums un viņa tika apbalvota ar " Draudzības ordeni " . Pēc olimpisko spēļu uzvaras Natālija uzdāvināja savam pirmajam trenerim džipu . 2013. gadā Sanktpēterburgā atklāja Natālija Vorobjovai veltītu pieminekli . 2016. gadā , savā otrajā olimpiādē , Natālija zaudēja finālcīņu japānietei Sarai Dosjo un ieguva sudraba medaļu . Apbalvojumi un pagodinājumi Draudzības ordenis . Ordeņa " Par nopelniem Tēvzemes priekšā " pirmās pakāpes medaļa . Atsauces Ārējās saites 1991. gadā dzimušie Krievijas cīkstoņi 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari Ar Draudzības ordeni apbalvotie ( Krievija ) Irkutskas apgabalā dzimušie 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki Pasaules čempiones brīvajā cīņā Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā