Augstais lāčpurns
Augstais lāčpurns (Morchella elata) ir Latvijā reta lāčpurnu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.

Taksonomija 
Tāpat kā pārējo sēņu sistemātiku, XXI gadsimta sākumā arī lāčpurnu klasifikāciju zinātnieki ģenētisko pētījumu rezultātā sākuši revidēt un šis process paredzami aizņems vēl vairākas desmitgades. Kamēr tas nav noslēdzies, Latvijas avoti lieto veco sistemātiku. Augstā lāčpurna gadījumā no jaunajiem pētījumiem izriet, ka Amerikas kontinentā augošie "augstie lāčpurni" pārstāv atsevišķas sugas, nevis ir augstā lāčpurna lokālas formas.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: tumši brūna vai tumši pelēka, jaunībā nedaudz gaišāka. Forma vārpstveida, cepurīte gandrīz pilnībā saaugusi ar kātiņu, doba, ārpusē ar tumšāku kroku tīklu, kurš veido neregulārus, šūnām līdzīgus iedobumus. Gareniskās krokas ir izteiktākas. Platums līdz 8 cm, augstums parasti līdz 10 cm. Mīkstums trausls, bez īpašas smaržas un garšas.
 Kātiņš: balts līdz dzeltenīgam, reti iesārts, miltains, dobs. Garums līdz 10 (20) cm, resnums 1—3 cm. 
 Sporas: elipsoidālas, gludas, bezkrāsainas, sporu nobirums blāvā krēma vai brūnganā krāsā, vienšūnas, ar eļļas pilieniem, 18-25/11-15 µm.
 Aski: cilindriski, 280—300x18—20 µm, katrā askā 8 sporas.

Augšanas apstākļi 

Saprofīts. Aug pa vienam vai grupās aprīļa beigās un maijā lapu un skuju koku mežos, arī dārzos un pagalmos, bagātīgā augsnē, ābolu pūšanas vietās, zem dzīvžogiem vai skujkoku mizu mulčā. Paretam kāpu smiltājos. Reizēm masveidīgi izdegumos. Sastopams Eiropā, lokālās formas vai vizuāli neatšķiramas citas radnieciskas sugas arī Vidusāzijā, Austrālijā un Ziemeļamerikā.

Barības vērtība 

Tāpat kā citi Eiropas lāčpurni, augstvērtīga un pasaulē populāra ēdamā sēne.
Ēdams pēc vismaz 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina tajā iespējami esošo neidentificēto toksīnu daudzumu. Dažiem alerģiskiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus, tāpēc pirmoreiz ēdot lāčpurnus, ieteicams sākt ar nelielu porciju.

Mākslīgā audzēšana 
Ķīnā tiek veikti mēģinājumi audzēt augstos lāčpurnus un to klada radnieciskās sugas. Pašreizējais komerciālais efekts ir neliels lāčpurnu micēlija ātrās novecošanās dēļ.

Līdzīgās sugas 
Līdzīgi ir smailie lāčpurni, kuru kātiņš ir pie cepurītes ir ievērojami tievāks par to, kamēr augstajam lāčpurnam tas pie savienojuma ir gandrīz līdzīgs cepurītes resnumam. Visi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdami. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina.

Skatīt arī 
 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā
 Sēņu audzēšana
 Lāčpurnu ģints

Atsauces

Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Mycobank
 Mikologu biedrība: Latvijā konstatētās sēņu sugas 

Lāčpurni
Ēdamās sēnes
Asku sēnes
Augstais lāčpurns ( Morchella elata ) ir Latvijā reta lāčpurnu ģints sēne , kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami . Taksonomija Tāpat kā pārējo sēņu sistemātiku , XXI gadsimta sākumā arī lāčpurnu klasifikāciju zinātnieki ģenētisko pētījumu rezultātā sākuši revidēt un šis process paredzami aizņems vēl vairākas desmitgades . Kamēr tas nav noslēdzies , Latvijas avoti lieto veco sistemātiku . Augstā lāčpurna gadījumā no jaunajiem pētījumiem izriet , ka Amerikas kontinentā augošie " augstie lāčpurni " pārstāv atsevišķas sugas , nevis ir augstā lāčpurna lokālas formas . Sēnes apraksts Cepurīte : tumši brūna vai tumši pelēka , jaunībā nedaudz gaišāka . Forma vārpstveida , cepurīte gandrīz pilnībā saaugusi ar kātiņu , doba , ārpusē ar tumšāku kroku tīklu , kurš veido neregulārus , šūnām līdzīgus iedobumus . Gareniskās krokas ir izteiktākas . Platums līdzcm , augstums parasti līdzcm . Mīkstums trausls , bez īpašas smaržas un garšas . Kātiņš : balts līdz dzeltenīgam , reti iesārts , miltains , dobs . Garums līdz ( 20 ) cm , resnums3 cm . Sporas : elipsoidālas , gludas , bezkrāsainas , sporu nobirums blāvā krēma vai brūnganā krāsā , vienšūnas , ar eļļas pilieniem , 11 - 15 µm . Aski : cilindriski , 300x18 — 20 µm , katrā askāsporas . Augšanas apstākļi Saprofīts . Aug pa vienam vai grupās aprīļa beigās un maijā lapu un skuju koku mežos , arī dārzos un pagalmos , bagātīgā augsnē , ābolu pūšanas vietās , zem dzīvžogiem vai skujkoku mizu mulčā . Paretam kāpu smiltājos . Reizēm masveidīgi izdegumos . Sastopams Eiropā , lokālās formas vai vizuāli neatšķiramas citas radnieciskas sugas arī Vidusāzijā , Austrālijā un Ziemeļamerikā . Barības vērtība Tāpat kā citi Eiropas lāčpurni , augstvērtīga un pasaulē populāra ēdamā sēne . Ēdams pēc vismazminūšu termiskas apstrādes , kas samazina tajā iespējami esošo neidentificēto toksīnu daudzumu . Dažiem alerģiskiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus , tāpēc pirmoreiz ēdot lāčpurnus , ieteicams sākt ar nelielu porciju . Mākslīgā audzēšana Ķīnā tiek veikti mēģinājumi audzēt augstos lāčpurnus un to klada radnieciskās sugas . Pašreizējais komerciālais efekts ir neliels lāčpurnu micēlija ātrās novecošanās dēļ . Līdzīgās sugas Līdzīgi ir smailie lāčpurni , kuru kātiņš ir pie cepurītes ir ievērojami tievāks par to , kamēr augstajam lāčpurnam tas pie savienojuma ir gandrīz līdzīgs cepurītes resnumam . Visi lāčpurni , ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt , ir ēdami . Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu , kura vienmēr ir izlocīti krunkaina , kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina . Skatīt arī Sēņošana Sēnes kulinārijā Sēņu audzēšana Lāčpurnu ģints Atsauces Ārējās saites Index Fungorum Mycobank Mikologu biedrība : Latvijā konstatētās sēņu sugas Lāčpurni Ēdamās sēnes Asku sēnes