Klāra Kalniņa
Klāra Anna Luīze Kalniņa (dzimusi Veilande) (1874–1964) bija latviešu zobārste un sabiedriskā darbiniece. Tautas padomes locekle (1918), Satversmes sapulces deputāte. Paula Kalniņa dzīvesbiedre, Bruno Kalniņa māte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1874. gada 25. februārī Jēkabnieku pagastā „Vanču” mājās zemnieka Veilanda ģimenē. Mācījās privātajā vācu Jelgavas Dorotejas skolā un Jelgavas sieviešu ģimnāzijā (1894-1896). Ģimnāzijas laikā Klāra iestājās skolnieču pulciņā „Austra”, iesaistījās Jaunās strāvas sociālistiskajā kustībā un 1895. gadā pirmo reizi satika savu nākamo vīru Paulu Kalniņu. Sāka studēt zobārstniecību Pēterpilī, bet studijas pabeidza Tērbatas Universitātē.

1901. gadā Kalniņu ģimene apmetās uz dzīvi Jelgavā, iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā (LSDSP) un piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos. Reakcijas laikā 1906. gadā kopā ar vīru devās uz Cīrihi Šveicē, kur tikās ar Jāni Akurateru, Kārli Skalbi, Raini un Aspaziju. Tā paša gada decembrī Kalniņi atgriezās dzimtenē, kur turpināja politisko darbību LSDSP Centrālajā komitejā un laikraksta "Cīņa" redakcijā. Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz Pēterpili, kur darbojās Latviešu Bēgļu Centrālās komitejas preses nodaļā. 

Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā kopā ar dēlu Bruno atgriezās Rīgā, tika 28. augustā ievēlēta par Rīgas domes deputāti, bet jau 3. septembrī Domes darbību pārtrauca Rīgas vācu okupācija. 1918. gada 17. jūnijā viņa bija viena no  LSDSP darbības atjaunotājām.
1918. gadā bija Tautas padomes locekle, piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā 18. novembrī. 1920. gadā ievēlēta par Latvijas Satversmes sapulces deputāti.
Vēlāk bija LSDSP Rīgas komitejas locekle, vadīja partijas LSDSP Sieviešu sekciju un bija Sociālistu internacionāles sieviešu komitejas locekle.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās.  Becavas ciemā pie Lustenavas, Sabiedroto okupētajā Austrijā nomira viņas vīrs Pauls Kalniņš.

Pēc vīra nāves pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā, piedalījās latviešu sociāldemokrātu Stokholmas grupas darbā, Sociālistu internacionāles atjaunošanas kongresā Frankfurtē (1951) un Sociālistisko sieviešu sapulcē Vīnē (1957). Publicējās mēnešrakstā "Brīvība", bija Latvijas PEN Kluba biedre.

Mirusi 1964. gada 21. novembrī Stokholmā. Apglabāta Heselbijas kapos.

Darbi 
 Par ko jābalso sievietēm. Rīga, 1925
 Liesmainie gadi: atmiņu vija. LSDSP Ārzemju komitejas izdevums, 1964 - 141 lpp.

Atsauces 

1874. gadā dzimušie
1964. gadā mirušie
Tautas padomes locekļi
Satversmes sapulces deputāti
Latvijas sociāldemokrāti
Tartu Universitātes absolventi
Trimdas latvieši
Jelgavas novadā dzimušie
Klāra Anna Luīze Kalniņa ( dzimusi Veilande ) 1964 ) bija latviešu zobārste un sabiedriskā darbiniece . Tautas padomes locekle Satversmes sapulces deputāte . Paula Kalniņa dzīvesbiedre , Bruno Kalniņa māte . Dzīvesgājums Dzimusi gada februārī Jēkabnieku pagastā „ Vanču ” mājās zemnieka Veilanda ģimenē . Mācījās privātajā vācu Jelgavas Dorotejas skolā un Jelgavas sieviešu ģimnāzijā Ģimnāzijas laikā Klāra iestājās skolnieču pulciņā „ Austra ” , iesaistījās Jaunās strāvas sociālistiskajā kustībā un gadā pirmo reizi satika savu nākamo vīru Paulu Kalniņu . Sāka studēt zobārstniecību Pēterpilī , bet studijas pabeidza Tērbatas Universitātē . 1901. gadā Kalniņu ģimene apmetās uz dzīvi Jelgavā , iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā ( LSDSP ) un piedalījās gada revolūcijas notikumos . Reakcijas laikā gadā kopā ar vīru devās uz Cīrihi Šveicē , kur tikās ar Jāni Akurateru , Kārli Skalbi , Raini un Aspaziju . Tā paša gada decembrī Kalniņi atgriezās dzimtenē , kur turpināja politisko darbību LSDSP Centrālajā komitejā un laikraksta " Cīņa " redakcijā . Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz Pēterpili , kur darbojās Latviešu Bēgļu Centrālās komitejas preses nodaļā . Pēc Februāra revolūcijas gadā kopā ar dēlu Bruno atgriezās Rīgā , tika augustā ievēlēta par Rīgas domes deputāti , bet jau septembrī Domes darbību pārtrauca Rīgas vācu okupācija . gada jūnijā viņa bija viena no LSDSP darbības atjaunotājām . 1918. gadā bija Tautas padomes locekle , piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā novembrī . gadā ievēlēta par Latvijas Satversmes sapulces deputāti . Vēlāk bija LSDSP Rīgas komitejas locekle , vadīja partijas LSDSP Sieviešu sekciju un bija Sociālistu internacionāles sieviešu komitejas locekle . Otrā pasaules kara beigās gadā devās bēgļu gaitās . Becavas ciemā pie Lustenavas , Sabiedroto okupētajā Austrijā nomira viņas vīrs Pauls Kalniņš . Pēc vīra nāves pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā , piedalījās latviešu sociāldemokrātu Stokholmas grupas darbā , Sociālistu internacionāles atjaunošanas kongresā Frankfurtēun Sociālistisko sieviešu sapulcē Vīnē Publicējās mēnešrakstā " Brīvība " , bija Latvijas PEN Kluba biedre . Mirusi gada novembrī Stokholmā . Apglabāta Heselbijas kapos . Darbi Par ko jābalso sievietēm . Rīga , Liesmainie gadi : atmiņu vija . LSDSP Ārzemju komitejas izdevums , - lpp . Atsauces 1874. gadā dzimušie 1964. gadā mirušie Tautas padomes locekļi Satversmes sapulces deputāti Latvijas sociāldemokrāti Tartu Universitātes absolventi Trimdas latvieši Jelgavas novadā dzimušie