Melnbaltais rumpucis
Melnbaltais rumpucis (Helvella leucomelaena, arī Dissingia leucomelaena, Acetabula leucomelaena un Paxina leucomelaena) ir Latvijā ļoti reti sastopama rumpuču ģints sēne. Pirmoreiz Latvijā uzieta 2020. gadā.

Taksonomija 

Pie pirmās atrašanas sākotnēji Latvijā tika nosaukts pēc latīņu nosaukuma parauga par baltkāta vai baltkātiņa rumpuci, tomēr jau pēc mēneša nostabilizējās no vācu valodas tulkotais nosaukums "Melnbaltais rumpucis".

Index Fungorum un MycoBank par pareizo nosaukumu uzskata Dissingia leucomelaena.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: sākumā gandrīz lodes formas ar atveri virsotnē, vēlāk atveras līdz dziļa kausa formai, gluda vai vāji krunkota, maliņa atveroties stipri saplaisā. Iekšējās virspuses krāsa sākotnēji gandrīz balta, vēlāk melna sausā laikā, slapjā gaišāka līdz pelēkbrūnai, ārējā apakšpuse sākotnēji balta, vāki mataina, vecumā nomelnē, saglabājot gaišumu kātiņa apkaimē. Platums Latvijā atrastajiem eksemplāriem 1—3 cm, vairāki citzemju avoti norāda lielākus izmērus (līdz 2—8 cm). Mīkstums plāns (ap 1 mm), ar maigu smaržu un garšu.
 Kātiņš: Bālgans, pelēcīgs vai brūngans, strups, dobumains, gareniski rievots, parasti iegremdēts zemē. Garums 1—4 cm, resnums 0,3—0,7 cm.
 Sporas: birumraksts balts, eliptiskas, gludas, ar vienu lielu eļļas pilienu, 20—25/11—13 µm.

Augšanas apstākļi 

Saprotrofs, iespējams, ka veido mikorizu. Aug retinātos baros sausos priežu mežos, smilšainās blīvās augsnēs pavasaros un vasarās. Reti atrasts arī ganībās un lapu koku mežos, kaļķainā augsnē var būt arī sūnās. Atrasta Eiropā un abās Amerikās, kā arī Austrālijā un Japānā.

Barības vērtība 

Šādas maza izmēra sēnes parasti tiek uzskatītas par neēdamām, turklāt daudzas rumpuču ģints sēnes tiek turētas aizdomās par bisīšu indes — giromitrīna klātbūtni. Tomēr daži avoti tās uzskata par ēdamām, bet lietojamām ar uzmanību. Dažās valstīs, ieskaitot Čehiju, atrodas apdraudēto sugu sarakstā.

Līdzīgās sugas 
Kelē rumpucis ir līdzīgs pēc krāsas, taču atšķirībā no zemē iegremdētā un īsā melnbaltā rumpuča kātiņa, Kelē rumpucim ir redzams krasi dzīslots kātiņš. Kausa rumpucis un Latvijā neatrastais Helvella costifera atšķiras ar to, ka to kātiņa dzīslas lielā garumā turpinās un zarojas uz cepurītes apakšdaļas, kamēr Kelē un melnkāta rumpucim tās turpinās tikai dažus milimetrus.

Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Mycobank
 NCBI taksonomijas datubāze

Atsauces 

Asku sēnes
Melnbaltais rumpucis ( Helvella leucomelaena , arī Dissingia leucomelaena , Acetabula leucomelaena un Paxina leucomelaena ) ir Latvijā ļoti reti sastopama rumpuču ģints sēne . Pirmoreiz Latvijā uzieta gadā . Taksonomija Pie pirmās atrašanas sākotnēji Latvijā tika nosaukts pēc latīņu nosaukuma parauga par baltkāta vai baltkātiņa rumpuci , tomēr jau pēc mēneša nostabilizējās no vācu valodas tulkotais nosaukums " Melnbaltais rumpucis " . Index Fungorum un MycoBank par pareizo nosaukumu uzskata Dissingia leucomelaena . Sēnes apraksts Cepurīte : sākumā gandrīz lodes formas ar atveri virsotnē , vēlāk atveras līdz dziļa kausa formai , gluda vai vāji krunkota , maliņa atveroties stipri saplaisā . Iekšējās virspuses krāsa sākotnēji gandrīz balta , vēlāk melna sausā laikā , slapjā gaišāka līdz pelēkbrūnai , ārējā apakšpuse sākotnēji balta , vāki mataina , vecumā nomelnē , saglabājot gaišumu kātiņa apkaimē . Platums Latvijā atrastajiem eksemplāriem3 cm , vairāki citzemju avoti norāda lielākus izmērus ( līdz8 cm ) . Mīkstums plāns ( apmm ) , ar maigu smaržu un garšu . Kātiņš : Bālgans , pelēcīgs vai brūngans , strups , dobumains , gareniski rievots , parasti iegremdēts zemē . Garums4 cm , resnums3—0,7 cm . Sporas : birumraksts balts , eliptiskas , gludas , ar vienu lielu eļļas pilienu,25 / 11 — 13 µm . Augšanas apstākļi Saprotrofs , iespējams , ka veido mikorizu . Aug retinātos baros sausos priežu mežos , smilšainās blīvās augsnēs pavasaros un vasarās . Reti atrasts arī ganībās un lapu koku mežos , kaļķainā augsnē var būt arī sūnās . Atrasta Eiropā un abās Amerikās , kā arī Austrālijā un Japānā . Barības vērtība Šādas maza izmēra sēnes parasti tiek uzskatītas par neēdamām , turklāt daudzas rumpuču ģints sēnes tiek turētas aizdomās par bisīšu indes — giromitrīna klātbūtni . Tomēr daži avoti tās uzskata par ēdamām , bet lietojamām ar uzmanību . Dažās valstīs , ieskaitot Čehiju , atrodas apdraudēto sugu sarakstā . Līdzīgās sugas Kelē rumpucis ir līdzīgs pēc krāsas , taču atšķirībā no zemē iegremdētā un īsā melnbaltā rumpuča kātiņa , Kelē rumpucim ir redzams krasi dzīslots kātiņš . Kausa rumpucis un Latvijā neatrastais Helvella costifera atšķiras ar to , ka to kātiņa dzīslas lielā garumā turpinās un zarojas uz cepurītes apakšdaļas , kamēr Kelē un melnkāta rumpucim tās turpinās tikai dažus milimetrus . Ārējās saites Index Fungorum Mycobank NCBI taksonomijas datubāze Atsauces Asku sēnes