Zodas zelta raktuves
Zodas zelta raktuves (,  — Sotkas zelta raktuves), ir lielākās raktuves Armēnijā un Azerbaidžānā pēc tīrā zelta rezervēm. Tās atrodas netālu no Sotkas ciemata Vardenisas municipalitātē Armēnijas Gegarkunikas reģionā (marzē) un blakus esošās Azerbaidžānas Kelbedžeras rajona daļā. Pēc Armēnijas amatpersonu teiktā, zelta raktuves ir sadalītas aptuveni uz pusēm starp abām valstīm, savukārt saskaņā ar Azerbaidžānas amatpersonu datiem 74 procenti raktuvju atrodas Azerbaidžānas teritorijā.

Vēsture

Dibināšana un darbība 
Iegulas atklāja 1951. gadā, raktuves darbojas kopš 1976. gada.

Zodas (Sotkas) atradne, ievērojot to, ka šajā teritorijas daļā nebija skaidru robežu starp toreizējām Armēnijas PSR un Azerbaidžānas PSR, padomju laikā vienmēr bija tikai Armēnijas bilancē un saucās Armzoloto.

Lai izmantotu šo atradni, tika uzbūvēts Sotkas-Araratas 369 km garš dzelzceļš, Araratas zelta ieguves rūpnīca un dambis.

1993. gadā Pirmā Kalnu Karabahas kara laikā Azerbaidžānas Kelbadžaras rajons (ieskaitot raktuvju Azerbaidžānas daļu) nonāca pilnīgā Armēnijas kontrolē un palika tajā līdz 2020. gada novembrim. 2007. gadā Armēnija vienpusēji piešķīra Krievijas uzņēmumam GeoProMining tiesības izmantot raktuves. 2009. gadā tika iegūtas 320 500 tonnas zelta rūdas, 2010. gadā — 490 000 tonnas, 2011. gadā — 880 000 tonnas. Raktuvēs strādāja no 350 līdz 400 strādniekiem. Rūda tiek pārstrādāta Ararata zelta ieguves rūpnīcā, kurp tā tiek transportēta pa dzelzceļu. Tīra zelta rezerves raktuvēs tiek lēstas vairāk nekā 120 tonnu apmērā. Minimālais ienesīgais dārgmetāla saturs rūdā ir 0,8 grami uz tonnu rūdas.

2020. gadā GeoProMining bija ceturtais lielākais nodokļu maksātājs Armēnijā.

Pēc 2020. gada Kalnu Karabahas kara 
Kad 2020. gada 27. septembrī sākās Otrais Kalnu Karabahas karš, GeoProMining uz laiku apturēja raktuvju darbību. 2020. gada 25. novembrī Armēnijas karaspēks saskaņā ar pamiera līgumu atstāja Kelbadžaras rajonu. Azerbaidžānas vienībām virzoties uz priekšu, tika veikti inženiertehniskie darbi un atmīnēšana.

Nākamajā dienā raktuvēs ieradās azerbaidžāņu armijnieki un pieprasīja, lai teritorija tiktu atbrīvota, kam sekoja sarunas, un raktuvju darbinieki sāka pamest teritoriju, lai gan nekādi draudi netika izteikti, sacīja Avetjans. Tās dienas vakarā tika paziņots, ka Armēnijas, Krievijas un Azerbaidžānas pārstāvji sākuši veikt delimitācijas darbus, izmantojot GPS tehnoloģiju, lai noteiktu, kur atrodas valsts robeža. Azerbaidžānas karaspēks raktuves Azerbaidžānas pusē ierīkoja trīs militāros posteņus. Vienlaikus ar raktuvju robežas noteikšanas darbiem draudēja pilnīga rūdas ieguves pārtraukšana, kas novestu pie 55% Dienvidkaukāza dzelzceļa kravu pārvadājumu zaudēšanas.

27. novembrī pēc ilgām sarunām starp Azerbaidžānas militārpersonām un GeoProMining pārstāvjiem uzņēmuma darbinieki pameta raktuvju Azerbaidžānas daļu, turpinot darbu Armēnijas pusē. 2021. gada vasarā reizēm notika sporādiskas apšaudes starp abu valstu robežsargiem, kuru dēļ raktuvēm nācās uz laiku apturēt darbību.

Atsauces

Ārējās saites 

Zelta ieguve
Armēnijas saimniecība
Azerbaidžānas saimniecība
Zodas zelta raktuves ( , — Sotkas zelta raktuves ) , ir lielākās raktuves Armēnijā un Azerbaidžānā pēc tīrā zelta rezervēm . Tās atrodas netālu no Sotkas ciemata Vardenisas municipalitātē Armēnijas Gegarkunikas reģionā ( marzē ) un blakus esošās Azerbaidžānas Kelbedžeras rajona daļā . Pēc Armēnijas amatpersonu teiktā , zelta raktuves ir sadalītas aptuveni uz pusēm starp abām valstīm , savukārt saskaņā ar Azerbaidžānas amatpersonu datiemprocenti raktuvju atrodas Azerbaidžānas teritorijā . Vēsture Dibināšana un darbība Iegulas atklāja gadā , raktuves darbojas kopš gada . Zodas ( Sotkas ) atradne , ievērojot to , ka šajā teritorijas daļā nebija skaidru robežu starp toreizējām Armēnijas PSR un Azerbaidžānas PSR , padomju laikā vienmēr bija tikai Armēnijas bilancē un saucās Armzoloto . Lai izmantotu šo atradni , tika uzbūvēts Sotkas-Ararataskm garš dzelzceļš , Araratas zelta ieguves rūpnīca un dambis . 1993. gadā Pirmā Kalnu Karabahas kara laikā Azerbaidžānas Kelbadžaras rajons ( ieskaitot raktuvju Azerbaidžānas daļu ) nonāca pilnīgā Armēnijas kontrolē un palika tajā līdz gada novembrim . gadā Armēnija vienpusēji piešķīra Krievijas uzņēmumam GeoProMining tiesības izmantot raktuves . gadā tika iegūtas500 tonnas zelta rūdas , gadā — 000 tonnas , gadā — 000 tonnas . Raktuvēs strādāja nolīdzstrādniekiem . Rūda tiek pārstrādāta Ararata zelta ieguves rūpnīcā , kurp tā tiek transportēta pa dzelzceļu . Tīra zelta rezerves raktuvēs tiek lēstas vairāk nekātonnu apmērā . Minimālais ienesīgais dārgmetāla saturs rūdā ir8 grami uz tonnu rūdas . 2020. gadā GeoProMining bija ceturtais lielākais nodokļu maksātājs Armēnijā . Pēc gada Kalnu Karabahas kara Kad gada septembrī sākās Otrais Kalnu Karabahas karš , GeoProMining uz laiku apturēja raktuvju darbību . gada novembrī Armēnijas karaspēks saskaņā ar pamiera līgumu atstāja Kelbadžaras rajonu . Azerbaidžānas vienībām virzoties uz priekšu , tika veikti inženiertehniskie darbi un atmīnēšana . Nākamajā dienā raktuvēs ieradās azerbaidžāņu armijnieki un pieprasīja , lai teritorija tiktu atbrīvota , kam sekoja sarunas , un raktuvju darbinieki sāka pamest teritoriju , lai gan nekādi draudi netika izteikti , sacīja Avetjans . Tās dienas vakarā tika paziņots , ka Armēnijas , Krievijas un Azerbaidžānas pārstāvji sākuši veikt delimitācijas darbus , izmantojot GPS tehnoloģiju , lai noteiktu , kur atrodas valsts robeža . Azerbaidžānas karaspēks raktuves Azerbaidžānas pusē ierīkoja trīs militāros posteņus . Vienlaikus ar raktuvju robežas noteikšanas darbiem draudēja pilnīga rūdas ieguves pārtraukšana , kas novestu pie Dienvidkaukāza dzelzceļa kravu pārvadājumu zaudēšanas . 27. novembrī pēc ilgām sarunām starp Azerbaidžānas militārpersonām un GeoProMining pārstāvjiem uzņēmuma darbinieki pameta raktuvju Azerbaidžānas daļu , turpinot darbu Armēnijas pusē . gada vasarā reizēm notika sporādiskas apšaudes starp abu valstu robežsargiem , kuru dēļ raktuvēm nācās uz laiku apturēt darbību . Atsauces Ārējās saites Zelta ieguve Armēnijas saimniecība Azerbaidžānas saimniecība