Momčilo Tapavica
Momčilo Tapavica (, ; dzimis , miris ) bija Ungārijas (pēc tautības — serbs) tenisists, cīkstonis un svarcēlājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs tenisā. Pēc savas sportiskās karjeras Tapavica kļuva par pazīstamu arhitektu.

Sporta karjera 
Momcilo Tapavica dzimis 1872. gadā. Viņš pabeidza vidusskolu Ūjvidēkā (mūsdienās Novisada), pēc tam Tehniskajā koledžā Budapeštā studēja arhitektūru. Studiju laikā parādījās viņa mīlestība uz sportu. Drīz viņš visā Austroungārijā kļuva pazīstams kā izcils students un labākais sportists, tāpēc viņš tika iekļauts nacionālajā komandā pirmajām olimpiskajām spēlēm Atēnās 1896. gadā.

1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tapavica, būdams vienīgais Ungārijas Olimpiskās komandas tenisists, izcīnīja bronzas medaļu tenisa vienspēļu turnīrā. Pirmajā kārtā viņš pieveica Dimitriju Frangopulu no Grieķijas. Otrā kārta viņš bija brīvs, pēc tam pusfinālā zaudēja citam grieķim Dionisijam Kasdaglim un bez izslēgšanas spēles dalīja trešo vietu ar grieķi Konstantinu Paspati. Tapavica bija pirmais etniskais serbs, kurš ieguva olimpisko medaļu, kā arī pirmais un pagaidām vienīgais Ungārijas pārstāvis, kurš olimpiskajās spēlēs ieguva medaļu tenisā. Tenisa dubultspēļu turnīrā viņš nepiedalījās.

Svarcelšanā Tapavica guva pleca traumu un abrocīgajā grūšanā finišēja kā pēdējais no sešiem konkurentiem. Divas dienas vēlāk, vēl neizdziedēts, Tapavica startēja grieķu-romiešu cīņā. Pirmajā kārtā viņš zaudēja Stefanam Kristopulam.

Pēc olimpiskajām spēlēm Tapavica vairs nekad nepiedalījās sacensībās, tomēr turpināja nodarboties ar sportu, piemēram, vieglatlētiku, vingrošanu un airēšanu. Daudzus gadus viņš bija Ūjvidēkā bāzētā airēšanas kluba Danubius biedrs.

Olimpisko spēļu rezultāti

Sasniegumi arhitektūrā 

Pēc Tehniskās koledžas absolvēšanas Tapavica uz īsu laiku palika Budapeštā, pēc tam viņš atgriezās Ūjvidēkā. 1908. gadā, pēc Melnkalnes monarha Nikola I Petroviča ielūguma, Tapavica devās uz Melnkalni, kur projektēja vairākas ēkas. Starp viņa ievērojamajiem šī perioda darbiem var minēt Vācijas vēstniecību un Valsts banku Cetiņē un Boka viesnīcas ēku Hercegnovi, kuru iznīcināja 1979. gada zemestrīce. Serbu Maticas ēka Novisadā, kas celta pēc Tapavicas zīmējumiem, tika pabeigta 1912. gadā.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, Tapavica vispirms emigrēja uz Austroungāriju, vēlāk caur Romu un Lozannu nonāca Marokā. Atrodoties Marokā, viņš pievienojās Francijas Ārzemju leģionam un sadraudzējās ar nākamo Spānijas diktatoru Fransisko Franko.

Pēc kara viņš atgriezās Novisadā, kur vadīja savu arhitektūras projektēšanas firmu un aktīvi piedalījās diskusijās par pilsētas pilsētplānošanu. Pēc Otrā pasaules kara 1948. gadā viņš pārcēlās uz Poreču, kur deva ievērojamu ieguldījumu kara izpostītās pilsētas atjaunošanā. Viņš nomira 1949. gadā Pulā.

Piemiņa 
Momčilo Tapavicam ir veltīta režisores Milana Todoroviča 2016. gada dokumentālā filma "Tapavica". Novisadā viņam par godu uzstādīts krūšutēls.

Atsauces

Ārējās saites 

 Momčilo Tapavica (SOK profils) 
 Tapavica - Dokumentālā filma 

1872. gadā dzimušie
1949. gadā mirušie
Dienvidbačkas apgabalā dzimušie
Ungārijas cīkstoņi
Ungārijas svarcēlāji
Ungārijas tenisisti
Ungārijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīkstoņi 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Svarcēlāji 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Tenisisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki tenisā
Ungārijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Momčilo Tapavica ( , ; dzimis , miris ) bija Ungārijas ( pēc tautības — serbs ) tenisists , cīkstonis un svarcēlājs , gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs tenisā . Pēc savas sportiskās karjeras Tapavica kļuva par pazīstamu arhitektu . Sporta karjera Momcilo Tapavica dzimis gadā . Viņš pabeidza vidusskolu Ūjvidēkā ( mūsdienās Novisada ) , pēc tam Tehniskajā koledžā Budapeštā studēja arhitektūru . Studiju laikā parādījās viņa mīlestība uz sportu . Drīz viņš visā Austroungārijā kļuva pazīstams kā izcils students un labākais sportists , tāpēc viņš tika iekļauts nacionālajā komandā pirmajām olimpiskajām spēlēm Atēnās gadā . 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tapavica , būdams vienīgais Ungārijas Olimpiskās komandas tenisists , izcīnīja bronzas medaļu tenisa vienspēļu turnīrā . Pirmajā kārtā viņš pieveica Dimitriju Frangopulu no Grieķijas . Otrā kārta viņš bija brīvs , pēc tam pusfinālā zaudēja citam grieķim Dionisijam Kasdaglim un bez izslēgšanas spēles dalīja trešo vietu ar grieķi Konstantinu Paspati . Tapavica bija pirmais etniskais serbs , kurš ieguva olimpisko medaļu , kā arī pirmais un pagaidām vienīgais Ungārijas pārstāvis , kurš olimpiskajās spēlēs ieguva medaļu tenisā . Tenisa dubultspēļu turnīrā viņš nepiedalījās . Svarcelšanā Tapavica guva pleca traumu un abrocīgajā grūšanā finišēja kā pēdējais no sešiem konkurentiem . Divas dienas vēlāk , vēl neizdziedēts , Tapavica startēja grieķu - romiešu cīņā . Pirmajā kārtā viņš zaudēja Stefanam Kristopulam . Pēc olimpiskajām spēlēm Tapavica vairs nekad nepiedalījās sacensībās , tomēr turpināja nodarboties ar sportu , piemēram , vieglatlētiku , vingrošanu un airēšanu . Daudzus gadus viņš bija Ūjvidēkā bāzētā airēšanas kluba Danubius biedrs . Olimpisko spēļu rezultāti Sasniegumi arhitektūrā Pēc Tehniskās koledžas absolvēšanas Tapavica uz īsu laiku palika Budapeštā , pēc tam viņš atgriezās Ūjvidēkā . gadā , pēc Melnkalnes monarha Nikola I Petroviča ielūguma , Tapavica devās uz Melnkalni , kur projektēja vairākas ēkas . Starp viņa ievērojamajiem šī perioda darbiem var minēt Vācijas vēstniecību un Valsts banku Cetiņē un Boka viesnīcas ēku Hercegnovi , kuru iznīcināja gada zemestrīce . Serbu Maticas ēka Novisadā , kas celta pēc Tapavicas zīmējumiem , tika pabeigta gadā . Sākoties Pirmajam pasaules karam , Tapavica vispirms emigrēja uz Austroungāriju , vēlāk caur Romu un Lozannu nonāca Marokā . Atrodoties Marokā , viņš pievienojās Francijas Ārzemju leģionam un sadraudzējās ar nākamo Spānijas diktatoru Fransisko Franko . Pēc kara viņš atgriezās Novisadā , kur vadīja savu arhitektūras projektēšanas firmu un aktīvi piedalījās diskusijās par pilsētas pilsētplānošanu . Pēc Otrā pasaules kara gadā viņš pārcēlās uz Poreču , kur deva ievērojamu ieguldījumu kara izpostītās pilsētas atjaunošanā . Viņš nomira gadā Pulā . Piemiņa Momčilo Tapavicam ir veltīta režisores Milana Todoroviča gada dokumentālā filma " Tapavica " . Novisadā viņam par godu uzstādīts krūšutēls . Atsauces Ārējās saites Momčilo Tapavica ( SOK profils ) Tapavica - Dokumentālā filma 1872. gadā dzimušie 1949. gadā mirušie Dienvidbačkas apgabalā dzimušie Ungārijas cīkstoņi Ungārijas svarcēlāji Ungārijas tenisisti Ungārijas sportisti gada vasaras olimpiskajās spēlēs Cīkstoņi gada vasaras olimpiskajās spēlēs Svarcēlāji gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tenisisti gada vasaras olimpiskajās spēlēs 1896. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki Olimpiskie bronzas medaļnieki tenisā Ungārijas olimpiskie bronzas medaļnieki