Emīls Gilelss
Emīls Gilelss (; dzimis 1916. gada 19. oktobrī Odesā, miris 1985. gada 14. oktobrī Maskavā) bija ebreju izcelsmes Padomju Savienības pianists.

Biogrāfija 
Emīls Gilelss dzimis 1916. gada 6. oktobrī (j. oktobrī pēc Gregora kalendāra) ebreju Gesjas un Grigorija Gilelsu ģimenē Odesā, Krievijas impērijā (šobrīd Ukraina). Viņa tēvs strādāja par ierēdni cukura pārstrādes rūpnīcā. Viņa trīs gadus jaunākā māsa Jeļizaveta vēlāk kļuva par slavenu vijolnieci.

Piecarpus gadus vecais Gilelss sāka mācīties klavierspēli pie slavenā Odesas klavieru pasniedzēja Jakova Tkača. Ātri mācoties, dažu mēnešu laikā viņš iemācījās spēlēt trīs Lošhorna etīžu sējumus un drīzumā arī Klementi un Mocarta sonātes. 1929. gada maijā Odesā Gilelss sniedza savu pirmo koncertu, kurā atskaņoja F. Lista, F. Šopēna, D. Skarlati un citu komponistu mūziku (tobrīd viņam bija trīspadsmit gadu).

Beidzot Odesas mūzikas un teātra tehnikumu, 1930. gadā Emīls Gilelss iestājās Odesas Bēthovena mūzikas un drāmas institūtā (šobrīd Odesas Nacionālā Mūzikas akadēmija), bet vēlāk, 1935. gadā, viņš mācījās Maskavas Čaikovska konservatorijā, kur studēja pie Heinriha Neihauza un iepazinās ar studiju biedriem Svjatoslavu Rihteru un Broņislavu Stajevski. 1938. gadā viņš ieguva pirmo vietu Ežēna Izaī konkursā Briselē un no 1951. gada kļuva par profesoru Čaikovska konservatorijā Maskavā. Viņš bija viens no nedaudzajiem padomju māksliniekiem, kuri spēja oficiāli sadarboties ar ārzemju ieraksta studijām, tai skaitā Sietlā.

Viņa klavierspēle izcēlās ar ļoti tīru skaņu, neparasti spilgtu legato, dažādiem orķestra tembriem. Par viņa skaņdarbu interpretācijām D. Šostakovičs teica: 

Gilelsa repertuārs pārsvarā ir romantisks — Bēthovena, Brāmsa, Šūmaņa, Sensānsa koncerti un sonātes. Viņš bija arī ir viens no izcilākajiem krievu mūzikas interpretētājiem (sevišķi Prokofjeva, Rahmaņinova skaņdarbos). Piecdesmito gadu sākumā viņš interpretēja Ramo (piemēram, Putnu sasaukšanās), kā arī Lulli. Ievērojama ir viņa ierakstītā Brāmsa četru klavieru balāžu interpretācija. Pēdējos dzīves gados viņš apņēmās ierakstīt visas Bēthovena klavieru sonātes, sadarbojoties ar Deutsche Grammophon kompāniju, taču nāve neļāva pabeigt ciklu, tādēļ netika ierakstītas sonātes Nr. 1, 9, 22, 24 un 32.

Gilelss mira Maskavas slimnīcā 1985. gada 14. oktobrī no cukura diabēta komplikācijām. Pēc Svjatoslava Rihtera teiktā, kāds nemākulīgs ārsts sajauca divus flakonus, kas arī varēja izraisīt pianista nāvi.

Atsauces 

Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Sociālistiskā Darba varoņi
Staļina prēmijas laureāti
Pianisti
1916. gadā dzimušie
1985. gadā mirušie
Ukrainas ebreji
Odesā dzimušie
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Ļeņina prēmijas laureāti
PSRS Tautas skatuves mākslinieki
Emīls Gilelss ( ; dzimis gada oktobrī Odesā , miris gada oktobrī Maskavā ) bija ebreju izcelsmes Padomju Savienības pianists . Biogrāfija Emīls Gilelss dzimis gada oktobrī ( j. oktobrī pēc Gregora kalendāra ) ebreju Gesjas un Grigorija Gilelsu ģimenē Odesā , Krievijas impērijā ( šobrīd Ukraina ) . Viņa tēvs strādāja par ierēdni cukura pārstrādes rūpnīcā . Viņa trīs gadus jaunākā māsa Jeļizaveta vēlāk kļuva par slavenu vijolnieci . Piecarpus gadus vecais Gilelss sāka mācīties klavierspēli pie slavenā Odesas klavieru pasniedzēja Jakova Tkača . Ātri mācoties , dažu mēnešu laikā viņš iemācījās spēlēt trīs Lošhorna etīžu sējumus un drīzumā arī Klementi un Mocarta sonātes . gada maijā Odesā Gilelss sniedza savu pirmo koncertu , kurā atskaņoja F. Lista , F. Šopēna , D. Skarlati un citu komponistu mūziku ( tobrīd viņam bija trīspadsmit gadu ) . Beidzot Odesas mūzikas un teātra tehnikumu , gadā Emīls Gilelss iestājās Odesas Bēthovena mūzikas un drāmas institūtā ( šobrīd Odesas Nacionālā Mūzikas akadēmija ) , bet vēlāk , gadā , viņš mācījās Maskavas Čaikovska konservatorijā , kur studēja pie Heinriha Neihauza un iepazinās ar studiju biedriem Svjatoslavu Rihteru un Broņislavu Stajevski . gadā viņš ieguva pirmo vietu Ežēna Izaī konkursā Briselē un no gada kļuva par profesoru Čaikovska konservatorijā Maskavā . Viņš bija viens no nedaudzajiem padomju māksliniekiem , kuri spēja oficiāli sadarboties ar ārzemju ieraksta studijām , tai skaitā Sietlā . Viņa klavierspēle izcēlās ar ļoti tīru skaņu , neparasti spilgtu legato , dažādiem orķestra tembriem . Par viņa skaņdarbu interpretācijām D. Šostakovičs teica : Gilelsa repertuārs pārsvarā ir romantisks — Bēthovena , Brāmsa , Šūmaņa , Sensānsa koncerti un sonātes . Viņš bija arī ir viens no izcilākajiem krievu mūzikas interpretētājiem ( sevišķi Prokofjeva , Rahmaņinova skaņdarbos ) . Piecdesmito gadu sākumā viņš interpretēja Ramo ( piemēram , Putnu sasaukšanās ) , kā arī Lulli . Ievērojama ir viņa ierakstītā Brāmsa četru klavieru balāžu interpretācija . Pēdējos dzīves gados viņš apņēmās ierakstīt visas Bēthovena klavieru sonātes , sadarbojoties ar Deutsche Grammophon kompāniju , taču nāve neļāva pabeigt ciklu , tādēļ netika ierakstītas sonātes Nr.un Gilelss mira Maskavas slimnīcā gada oktobrī no cukura diabēta komplikācijām . Pēc Svjatoslava Rihtera teiktā , kāds nemākulīgs ārsts sajauca divus flakonus , kas arī varēja izraisīt pianista nāvi . Atsauces Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie Sociālistiskā Darba varoņi Staļina prēmijas laureāti Pianisti 1916. gadā dzimušie 1985. gadā mirušie Ukrainas ebreji Odesā dzimušie Ar Ļeņina ordeni apbalvotie Ar ordeni " Goda Zīme " apbalvotie Ļeņina prēmijas laureāti PSRS Tautas skatuves mākslinieki