Asterolepji
Asterolepji (Asterolepis) ir izmirusi antiarhu bruņuzivju ģints no Amerikas un Eirāzijas devona nogulumiem. Tās bija horizontāli saplacinātas bentosa detrītēdājas zivis, kas dzīvoja saldūdens vai sājūdens piekrastes rajonos. Galvu un ķermeņa lielāko daļu klāja bruņu plātnes, bet astes daļu samērā biezas zvīņas. Ģinti pirmo reizi aprakstīja un nosaukumu deva Eihvalds 1840. gadā. Nosaukums Asterolepis veidots no latīņu vārdiem aster — zvaigzne un lepis — zvīņas, sakarā ar zvaigžņveida ornamentējumu uz kaula bruņu plātnēm. Ģints tipveida suga ir Asterolepis ornata.

Apraksts 
Galvas vairogs trapecveidīgs. Vairogs sašaurinās no aizmugurējās malas uz priekšējo. Orbitālais atvērums ir samērā liels. Suborbitālais atvērums ir mazāks par orbitālo. Gar priekšējo malu stiepjas šaura gluda josla. Galvas vairoga priekšējā mala centrālajā daļā ir ieliekta. Praemediale īsa. Postpineale ir salīdzinoši liels un sānos robežojas ar laterale. Laterale ir šaura, īpaši acu atvērumu vietā. Paralēli skausta malai ir attīstītas vidusbedrīšu jūtīgā kanāla vagas. Otiko-okcipitālais padziļinājums galvas vairoga iekšpusē ir ļoti liels. Postorbitālā riba no laterale pāriet uz postpineale. Paramarginālajā ribā vai arī tās sānos ir piltuvveida padziļinājums. Galvas vairoga savienojumā ar vidukļa bruņu postmarginale ar aizmugurējo malu uzguļ uz ADL processus obstans.

Vidukļa bruņa ir salīdzinoši gara, plata un zema, veidojot bruņu kārbu. AMD uzguļ uz MxL visā aizmugurējās malas garumā. AMD priekšējā mala ir īsa. MxL pieaugušām zivīm nav sadalīta PDL un PL plātnēs, veidojot vienotu kaulu. ADL savienojuma sieniņā ir trīsstūrveida padziļinājums. ADL, MxL, AVL, un PVL sānu sieniņas ir zemas. Subcefālā daļa ir īsa. Semilunare veido pāru kauli. PMD iekšējā pusē ir konusveida dzelksnis un piltuvveida padziļinājums.

Krūšu spuras ir samērā īsas un nesasniedz vidukļa bruņas aizmugurējo malu. Tās klāj savstarpēji saaugušas bruņu plātnes, un vidusdaļā veido šarnīrveida savienojumu, kas sadala krūšu peldspuru proksimālajā un distālajā segmentā. Terminālā plātne pieaugušiem īpatņiem ir liela ar dorsāliem un ventrāliem proksimālajiem izaugumiem.

Astes daļa ir gara ar heterocerkālu astes spuru. Atsevišķām sugām ir labi attīstītas apaļīgas un rombiskas zvīņas. Uz muguras ir labi attīstīta zvīņām klāta muguras spura. Vēdera un anālā spura asterolepjiem nav zināma.

Sistemātika 
Asterolepis Eichwald 1840
 Asterolepis chadwicki Wells, 1964
 Asterolepis dellei Gross, 1940
 Asterolepis essica Lyarskaja, 1981
 Asterolepis estonica Gross, 1940
 Asterolepis maxima Agassiz, 1844
 Asterolepis orcadensis Watson, 1932 ex Traquair MS
 Asterolepis ornata Eichwad, 1840
 Asterolepis radiata Rohon, 1900
 Asterolepis saevesoederberghi Stensiö & Säve-Söderbergh, 1938
 Asterolepis scabra Woodward, 1891
 Asterolepis sinensis P'an Kiang, 1964
 Asterolepis syasiensis Lyarskaja, 1981
 Asterolepis thule Watson, 1932

Atsauces 

Antiarhi
Asterolepji ( Asterolepis ) ir izmirusi antiarhu bruņuzivju ģints no Amerikas un Eirāzijas devona nogulumiem . Tās bija horizontāli saplacinātas bentosa detrītēdājas zivis , kas dzīvoja saldūdens vai sājūdens piekrastes rajonos . Galvu un ķermeņa lielāko daļu klāja bruņu plātnes , bet astes daļu samērā biezas zvīņas . Ģinti pirmo reizi aprakstīja un nosaukumu deva Eihvalds gadā . Nosaukums Asterolepis veidots no latīņu vārdiem aster — zvaigzne un lepis — zvīņas , sakarā ar zvaigžņveida ornamentējumu uz kaula bruņu plātnēm . Ģints tipveida suga ir Asterolepis ornata . Apraksts Galvas vairogs trapecveidīgs . Vairogs sašaurinās no aizmugurējās malas uz priekšējo . Orbitālais atvērums ir samērā liels . Suborbitālais atvērums ir mazāks par orbitālo . Gar priekšējo malu stiepjas šaura gluda josla . Galvas vairoga priekšējā mala centrālajā daļā ir ieliekta . Praemediale īsa . Postpineale ir salīdzinoši liels un sānos robežojas ar laterale . Laterale ir šaura , īpaši acu atvērumu vietā . Paralēli skausta malai ir attīstītas vidusbedrīšu jūtīgā kanāla vagas . Otiko -okcipitālais padziļinājums galvas vairoga iekšpusē ir ļoti liels . Postorbitālā riba no laterale pāriet uz postpineale . Paramarginālajā ribā vai arī tās sānos ir piltuvveida padziļinājums . Galvas vairoga savienojumā ar vidukļa bruņu postmarginale ar aizmugurējo malu uzguļ uz ADL processus obstans . Vidukļa bruņa ir salīdzinoši gara , plata un zema , veidojot bruņu kārbu . AMD uzguļ uz MxL visā aizmugurējās malas garumā . AMD priekšējā mala ir īsa . MxL pieaugušām zivīm nav sadalīta PDL un PL plātnēs , veidojot vienotu kaulu . ADL savienojuma sieniņā ir trīsstūrveida padziļinājums . ADL , MxL , AVL , un PVL sānu sieniņas ir zemas . Subcefālā daļa ir īsa . Semilunare veido pāru kauli . PMD iekšējā pusē ir konusveida dzelksnis un piltuvveida padziļinājums . Krūšu spuras ir samērā īsas un nesasniedz vidukļa bruņas aizmugurējo malu . Tās klāj savstarpēji saaugušas bruņu plātnes , un vidusdaļā veido šarnīrveida savienojumu , kas sadala krūšu peldspuru proksimālajā un distālajā segmentā . Terminālā plātne pieaugušiem īpatņiem ir liela ar dorsāliem un ventrāliem proksimālajiem izaugumiem . Astes daļa ir gara ar heterocerkālu astes spuru . Atsevišķām sugām ir labi attīstītas apaļīgas un rombiskas zvīņas . Uz muguras ir labi attīstīta zvīņām klāta muguras spura . Vēdera un anālā spura asterolepjiem nav zināma . Sistemātika Asterolepis Eichwald Asterolepis chadwicki Wells , Asterolepis dellei Gross , Asterolepis essica Lyarskaja , Asterolepis estonica Gross , Asterolepis maxima Agassiz , Asterolepis orcadensis Watson , ex Traquair MS Asterolepis ornata Eichwad , Asterolepis radiata Rohon , Asterolepis saevesoederberghi Stensiö & Säve-Söderbergh , Asterolepis scabra Woodward , Asterolepis sinensis P' an Kiang , Asterolepis syasiensis Lyarskaja , Asterolepis thule Watson , Atsauces Antiarhi