Boiko Borisovs
Boiko Borisovs (; dzimis ) ir Bulgārijas politiķis, vairākas reizes bijis Bulgārijas premjerministrs. 

Pirms tam no 1982. gada strādādams Bulgārijas Iekšlietu ministrijā, 2005. gadā tika ievēlēts par galvaspilsētas Sofijas mēru; amatā atradās līdz 2009. gadam. 2006. gada decembrī bija viens no labēji centriskās partijas GERB dibinātājiem. 2009. gada parlamenta vēlēšanās partija ieguva 39,7% balsu un 116 (no 240) deputātu vietām, bet Boiko Borisovs kļuva par valsts premjerministru. 2013. gada janvārī valstī izcēlās protesti pret komunālo maksājumu dārdzību un 2013. gada 13. martā Borisova valdība demisionēja. Tika sarīkotas jaunas vēlēšanas, tajās atkal uzvarēja GERB ar 30,5% balsu un 97 (no 240) deputātu mandātiem, tomēr valdību sastādīja sociālists Plamens Orešanskis. 2014. gada oktobrī notika vēl vienas parlamenta vēlēšanas, kurās atkal uzvarēja GERB ar 32,7% balsu un 84 (no 240) deputātu mandātiem. Boiko Borisovs vēlreiz ieguva premjerministra amatu. Pēc tam, kad Bulgārijas prezidenta vēlēšanās 2016. gada novembrī uzvarēja Rumens Radevs, nevis GERB atbalstītā Cecka Cačeva, Boiko Borisovs demisionēja. Pēc 2017. gada parlamentārajām vēlēšanām Borisovs atkal kļuva par premjerministru, sākot savu 3 termiņu šajā amatā.

Pēc 2021. gada parlamenta vēlēšanām nolēma vairs nekandidēt uz premjerministra amatu. 2022. gada martā tika aizturēts uz aizdomu pamata par Eiropas Savienības līdzekļu neatbilstošu izmantošanu, taču jau pēc nepilnām 24 stundām tika atbrīvots.

Atsauces

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
Sofijas pilsētas apgabalā dzimušie
Bulgārijas premjerministri
Boiko Borisovs ( ; dzimis ) ir Bulgārijas politiķis , vairākas reizes bijis Bulgārijas premjerministrs . Pirms tam no gada strādādams Bulgārijas Iekšlietu ministrijā , gadā tika ievēlēts par galvaspilsētas Sofijas mēru ; amatā atradās līdz gadam . gada decembrī bija viens no labēji centriskās partijas GERB dibinātājiem . gada parlamenta vēlēšanās partija ieguva7 % balsu un ( nodeputātu vietām , bet Boiko Borisovs kļuva par valsts premjerministru . gada janvārī valstī izcēlās protesti pret komunālo maksājumu dārdzību un gada martā Borisova valdība demisionēja . Tika sarīkotas jaunas vēlēšanas , tajās atkal uzvarēja GERB ar5 % balsu un ( nodeputātu mandātiem , tomēr valdību sastādīja sociālists Plamens Orešanskis . gada oktobrī notika vēl vienas parlamenta vēlēšanas , kurās atkal uzvarēja GERB ar7 % balsu un ( nodeputātu mandātiem . Boiko Borisovs vēlreiz ieguva premjerministra amatu . Pēc tam , kad Bulgārijas prezidenta vēlēšanās gada novembrī uzvarēja Rumens Radevs , nevis GERB atbalstītā Cecka Cačeva , Boiko Borisovs demisionēja . Pēc gada parlamentārajām vēlēšanām Borisovs atkal kļuva par premjerministru , sākot savutermiņu šajā amatā . Pēc gada parlamenta vēlēšanām nolēma vairs nekandidēt uz premjerministra amatu . gada martā tika aizturēts uz aizdomu pamata par Eiropas Savienības līdzekļu neatbilstošu izmantošanu , taču jau pēc nepilnāmstundām tika atbrīvots . Atsauces Ārējās saites 1959. gadā dzimušie Sofijas pilsētas apgabalā dzimušie Bulgārijas premjerministri