Ādams Lēvenhaupts
Ādams Ludvigs Lēvenhaupts (, 1659–1719) bija zviedru ģenerālis un politiķis. Piedalījās Lielajā Ziemeļu karā Latvijas teritorijā, bija zviedru ieņemtās Kurzemes un Piltenes gubernators (1702–1705, 1706–1709) un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1706–1709). Miris krievu gūstā Maskavā.

Dzīvesgājums 
Dzimis Otrā Ziemeļu kara laikā  zviedru ģenerālmajora Ludviga Viriha Lēvenhaupta un viņa sievas Šarlotes Suzannas Marijas ģimenē karaspēka kara nometnē pie Kopenhāgenas. Studēja Lundas (1671), Upsālas (1675) un Rostokas (1680) universitātēs. Bavārijas kūrfirsta Maksimiliāna II Emanuēla komandētā karaspēka sastāvā no 1684. gada piedalījās Lielā turku kara kaujās Ungārijā. Pēc tam kā Holandes armijas virsnieks piedalījās Pfalcas mantojuma karā pret Franciju (1688–1697), iegūstot pulkveža pakāpi. 1689. gadā apprecējās ar savu māsīcu Britu Doroteju Lēvenhauptu.

1697. gadā viņš atgriezās Zviedrijā, Lielajā Ziemeļu karā komandēja zviedru armijas korpusu Latvijas teritorijā. Zviedrijas karalis Kārlis XII viņu 1703. gadā paaugstināja ģenerālmajora pakāpē un iecēla par Jelgavas gubernatoru (1702–1705). Viņa vadībā zviedru karaspēks 1703. gada 18. marta kaujā pie Saločiem (, ) sakāva apvienoto krievu un lietuviešu karaspēku Lietuvas lauka hetmaņa Gregora Antona Oginska vadībā. 
 
  
Kā Zviedru Kurzemes gubernators viņš 1704. gada 26. jūlijā sakāva krievu un lietuviešu karaspēkus kaujā pie Jēkabpils un 14. septembrī ieņēma Biržu pili. 1705. gada 16. jūlijā viņš uzvarēja krievu karaspēku Borisa Šeremetjeva vadībā Mūrmuižas kaujā, pēc tam viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru (1706–1709). 1706. gada martā Zviedru Vidzemes karaspēks Lēvenhaupta vadībā ieņēma Kurzemes un Žemaitijas teritoriju.

Karagājiena laikā uz tagadējās Ukrainas teritoriju ģenerālis Lēvenhaupts komandēja ap 16 000 lielu Baltijas provincēs mobilizētu armijas korpusu. Cieta zaudējumus 1708. gada 22. septembra kaujā pie Ļesnajas un 1709. gada 8. jūlijā Poltavas kaujā. Pēc Poltavas kaujas viņš vadīja zviedru un to sabiedroto atkāpšanos, tomēr bija spiests parakstīt Zviedrijas armijas kapitulāciju Dņepras krastā pie Perevoločnas.

Miris 1719. gada 12. februārī krievu gūstā Maskavā.

Ārējās saites 

1659. gadā dzimušie
1719. gadā mirušie
Latvijas vēsture
Zviedrijas vēsture
Zviedrijas politiķi
Kopenhāgenā dzimušie
Zviedru Vidzemes cilvēki
Ādams Ludvigs Lēvenhaupts ( , 1719 ) bija zviedru ģenerālis un politiķis . Piedalījās Lielajā Ziemeļu karā Latvijas teritorijā , bija zviedru ieņemtās Kurzemes un Piltenes gubernators1705, 1709 ) un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators1709 ) . Miris krievu gūstā Maskavā . Dzīvesgājums Dzimis Otrā Ziemeļu kara laikā zviedru ģenerālmajora Ludviga Viriha Lēvenhaupta un viņa sievas Šarlotes Suzannas Marijas ģimenē karaspēka kara nometnē pie Kopenhāgenas . Studēja Lundas Upsālasun Rostokasuniversitātēs . Bavārijas kūrfirsta Maksimiliāna II Emanuēla komandētā karaspēka sastāvā no gada piedalījās Lielā turku kara kaujās Ungārijā . Pēc tam kā Holandes armijas virsnieks piedalījās Pfalcas mantojuma karā pret Franciju1697 ) , iegūstot pulkveža pakāpi . gadā apprecējās ar savu māsīcu Britu Doroteju Lēvenhauptu . 1697. gadā viņš atgriezās Zviedrijā , Lielajā Ziemeļu karā komandēja zviedru armijas korpusu Latvijas teritorijā . Zviedrijas karalis Kārlis XII viņu gadā paaugstināja ģenerālmajora pakāpē un iecēla par Jelgavas gubernatoru1705 ) . Viņa vadībā zviedru karaspēks gada marta kaujā pie Saločiem ( , ) sakāva apvienoto krievu un lietuviešu karaspēku Lietuvas lauka hetmaņa Gregora Antona Oginska vadībā . Kā Zviedru Kurzemes gubernators viņš gada jūlijā sakāva krievu un lietuviešu karaspēkus kaujā pie Jēkabpils un septembrī ieņēma Biržu pili . gada jūlijā viņš uzvarēja krievu karaspēku Borisa Šeremetjeva vadībā Mūrmuižas kaujā , pēc tam viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru1709 ) . gada martā Zviedru Vidzemes karaspēks Lēvenhaupta vadībā ieņēma Kurzemes un Žemaitijas teritoriju . Karagājiena laikā uz tagadējās Ukrainas teritoriju ģenerālis Lēvenhaupts komandēja ap000 lielu Baltijas provincēs mobilizētu armijas korpusu . Cieta zaudējumus gada septembra kaujā pie Ļesnajas un gada jūlijā Poltavas kaujā . Pēc Poltavas kaujas viņš vadīja zviedru un to sabiedroto atkāpšanos , tomēr bija spiests parakstīt Zviedrijas armijas kapitulāciju Dņepras krastā pie Perevoločnas . Miris gada februārī krievu gūstā Maskavā . Ārējās saites 1659. gadā dzimušie 1719. gadā mirušie Latvijas vēsture Zviedrijas vēsture Zviedrijas politiķi Kopenhāgenā dzimušie Zviedru Vidzemes cilvēki