Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija (1943—1945)
Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija, zināma arī kā Demokrātiskā Federatīvā Dienvidslāvija (DFD), bija pagaidu valsts, kas tika izveidota Otrā pasaules kara laikā 1943. gada 29. novembrī Dienvidslāvijas nacionālās atbrīvošanas antifašistiskā padomes (AVNOJ) otrajā sesijā. Dienvidslāvijas atbrīvošanas nacionālā komiteja (NKOJ) bija tās sākotnējā izpildinstitūcija. Visu tās pastāvēšanas laiku to vadīja maršals Josips Brozs Tito kā premjerministrs.

Vēsture 
Teherānas konferencē valsti atzina sabiedrotie, kā arī AVNOJ kā tās apspriežu struktūru. Dienvidslāvijas karaļa Petara II trimdas valdība Londonā, daļēji Apvienotās Karalistes spiediena dēļ, atzina AVNOJ valdību ar Visas līgumu, ko 1944. gada 16. jūnijā parakstīja trimdas valdības premjerministrs Ivans Šubašičs un Josips Brozs Tito. Ar Visas līgumu trimdas valdība un NKOJ vienojās pēc iespējas ātrāk apvienoties pagaidu valdībā. Par jaunās valdības formu vienojās otrā Tito un Šubašiča vienošanās, kas tika parakstīta 1944. gada 1. novembrī nesen atbrīvotajā Dienvidslāvijas galvaspilsētā Belgradā. Dienvidslāvijas DF kļuva par vienu no Apvienoto Nāciju Organizācijas dibinātājām, parakstot Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtus 1945. gada oktobrī.

Valsts tika izveidota, lai apvienotu Dienvidslāvijas pretošanās kustību cīņā pret Dienvidslāvijas okupāciju, ko veica Ass valstis. Vienošanās starp Šubašiču un Tito atstāja apzināti neizlemtu jautājumu par to, vai valsts būs monarhija vai republika, tāpēc līdz kara beigām valsts vadītāja amats bija vakants. Pēc valdību apvienošanas valsts tika reformēta kā vienpartijas Dienvidslāvijas Federatīvā Tautas Republika ar Josipu Brozu Tito kā premjerministru un Ivanu Šubašiču kā ārlietu ministru.

Atsauces 

Dienvidslāvijas vēsture
Serbijas vēsture
Kosovas vēsture
Slovēnijas vēsture
Melnkalnes vēsture
Bosnijas un Hercegovinas vēsture
Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija , zināma arī kā Demokrātiskā Federatīvā Dienvidslāvija ( DFD ) , bija pagaidu valsts , kas tika izveidota Otrā pasaules kara laikā gada novembrī Dienvidslāvijas nacionālās atbrīvošanas antifašistiskā padomes ( AVNOJ ) otrajā sesijā . Dienvidslāvijas atbrīvošanas nacionālā komiteja ( NKOJ ) bija tās sākotnējā izpildinstitūcija . Visu tās pastāvēšanas laiku to vadīja maršals Josips Brozs Tito kā premjerministrs . Vēsture Teherānas konferencē valsti atzina sabiedrotie , kā arī AVNOJ kā tās apspriežu struktūru . Dienvidslāvijas karaļa Petara II trimdas valdība Londonā , daļēji Apvienotās Karalistes spiediena dēļ , atzina AVNOJ valdību ar Visas līgumu , ko gada jūnijā parakstīja trimdas valdības premjerministrs Ivans Šubašičs un Josips Brozs Tito . Ar Visas līgumu trimdas valdība un NKOJ vienojās pēc iespējas ātrāk apvienoties pagaidu valdībā . Par jaunās valdības formu vienojās otrā Tito un Šubašiča vienošanās , kas tika parakstīta gada novembrī nesen atbrīvotajā Dienvidslāvijas galvaspilsētā Belgradā . Dienvidslāvijas DF kļuva par vienu no Apvienoto Nāciju Organizācijas dibinātājām , parakstot Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtus gada oktobrī . Valsts tika izveidota , lai apvienotu Dienvidslāvijas pretošanās kustību cīņā pret Dienvidslāvijas okupāciju , ko veica Ass valstis . Vienošanās starp Šubašiču un Tito atstāja apzināti neizlemtu jautājumu par to , vai valsts būs monarhija vai republika , tāpēc līdz kara beigām valsts vadītāja amats bija vakants . Pēc valdību apvienošanas valsts tika reformēta kā vienpartijas Dienvidslāvijas Federatīvā Tautas Republika ar Josipu Brozu Tito kā premjerministru un Ivanu Šubašiču kā ārlietu ministru . Atsauces Dienvidslāvijas vēsture Serbijas vēsture Kosovas vēsture Slovēnijas vēsture Melnkalnes vēsture Bosnijas un Hercegovinas vēsture