Sakņkāta beka
Sakņkāta beka (Caloboletus radicans) ir Latvijā pareta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi nav ēdami. Citi sēnes latīniskie nosaukumi - Boletus radicans, Boletus amarus un Boletus albidus.

Sēnes apraksts

 Cepurīte: krāsa bālganpelēka, krēmkrāsas vai gaiši brūnpelēka. Diametrs līdz 20 cm, biezums 3-4 cm, forma sākumā pusapaļa, vēlāk plakani polsterveida. Virsma sausa, tūbaina, nedaudz zīdaini spīdīga, stipri plaisājoša. Virsmiziņa nav novelkama. Mala sākumā nedaudz ieliekta. Mīkstums gaiši dzeltens, zem virsmiziņas mazliet pelēks līdz zaļganbrūnam, kātiņā ķieģeļsarkans, blīvs, ar vāju nepatīkamu smaržu un rūgtu garšu, griezuma un iespiedumu vietās stipri zilē, bet vēlāk atkal kļūst gaišāks.
 Stobriņi: citrondzelteni līdz netīri zaļgandzelteniem, iespiedumu vietās parasti zilē, viegli atdalāmi no mīkstuma. Atveres ieapaļi stūrainas.
 Kātiņš: blāvi citrondzeltens, uzpūsti olveida un mazliet izstiepts, apakšdaļā ar nelielu mietsaknes veida pagarinājumu, ar sīku, brūnu izcilnētu tīklveida zīmējumu, iespiedumu vietās zilē. Garums līdz 14 cm, resnums 3-8 cm.
 Sporas: vārpstveida, dzeltenbrūnganas, 9-16/4-6 µm.
 Bazīdijas: 25-47/8-13 µm.
 Cistīdas: bezkrāsainas līdz dzeltenām, vālesveida un vārpstveida, 23-60/5-11 µm.

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug galvenokārt no jūlija līdz septembrim, retos, mitros lapu koku un jauktos mežos, ceļmalās, pa vienai vai grupās. Vēlamas mālainas un sārmainas augsnes.

Līdzīgas sugas un barības vērtība

Gandrīz visi pieejamie avoti nosauc sakņkāta beku par rūgtuma dēļ neēdamu, turklāt tā var izraisīt nopietnus gremošanas traucējumus. Vienīgi joprojām populārajā A. Baloža 1974. gada rokasgrāmatā sakņkāta beka Boletus apendiculatus nosaukta par garšīgu ēdamo sēni, taču ar nosaukumu Boletus appendiculatus pazīstama tai līdzīgā ēdamā Dienvideiropā augošā vārpstkāta beka, kurai zeltaini sarkanbrūna cepurīte un uz leju stipri sašaurināts, vārpstveida kātiņš. Tāpēc šo gadījumu var uzskatīt par sugu sajaukšanu un ieteicams nelietot šo sēni pārtikā.

Sēni iespējams sajaukt ar resnkāta beku, kura atšķiras ar koši sarkanu kātiņu.

Skatīt arī

 Sēņošana
 Sēņu tirdzniecība

Atsauces

Ārējās saites 

 Mikologu biedrība Dabas muzejā 
 Sēnes.lv

Bekas
Neēdamās sēnes
Stobriņu sēnes
Sakņkāta beka ( Caloboletus radicans ) ir Latvijā pareta beku dzimtas sēne , kuras augļķermeņi nav ēdami . Citi sēnes latīniskie nosaukumi - Boletus radicans , Boletus amarus un Boletus albidus . Sēnes apraksts Cepurīte : krāsa bālganpelēka , krēmkrāsas vai gaiši brūnpelēka . Diametrs līdzcm , biezumscm , forma sākumā pusapaļa , vēlāk plakani polsterveida . Virsma sausa , tūbaina , nedaudz zīdaini spīdīga , stipri plaisājoša . Virsmiziņa nav novelkama . Mala sākumā nedaudz ieliekta . Mīkstums gaiši dzeltens , zem virsmiziņas mazliet pelēks līdz zaļganbrūnam , kātiņā ķieģeļsarkans , blīvs , ar vāju nepatīkamu smaržu un rūgtu garšu , griezuma un iespiedumu vietās stipri zilē , bet vēlāk atkal kļūst gaišāks . Stobriņi : citrondzelteni līdz netīri zaļgandzelteniem , iespiedumu vietās parasti zilē , viegli atdalāmi no mīkstuma . Atveres ieapaļi stūrainas . Kātiņš : blāvi citrondzeltens , uzpūsti olveida un mazliet izstiepts , apakšdaļā ar nelielu mietsaknes veida pagarinājumu , ar sīku , brūnu izcilnētu tīklveida zīmējumu , iespiedumu vietās zilē . Garums līdzcm , resnumscm . Sporas : vārpstveida , dzeltenbrūnganas,4 -6 µm . Bazīdijas : 8 - 13 µm . Cistīdas : bezkrāsainas līdz dzeltenām , vālesveida un vārpstveida,5 -11 µm . Augšanas apstākļi Mikorizas sēne . Aug galvenokārt no jūlija līdz septembrim , retos , mitros lapu koku un jauktos mežos , ceļmalās , pa vienai vai grupās . Vēlamas mālainas un sārmainas augsnes . Līdzīgas sugas un barības vērtība Gandrīz visi pieejamie avoti nosauc sakņkāta beku par rūgtuma dēļ neēdamu , turklāt tā var izraisīt nopietnus gremošanas traucējumus . Vienīgi joprojām populārajā A. Baloža gada rokasgrāmatā sakņkāta beka Boletus apendiculatus nosaukta par garšīgu ēdamo sēni , taču ar nosaukumu Boletus appendiculatus pazīstama tai līdzīgā ēdamā Dienvideiropā augošā vārpstkāta beka , kurai zeltaini sarkanbrūna cepurīte un uz leju stipri sašaurināts , vārpstveida kātiņš . Tāpēc šo gadījumu var uzskatīt par sugu sajaukšanu un ieteicams nelietot šo sēni pārtikā . Sēni iespējams sajaukt ar resnkāta beku , kura atšķiras ar koši sarkanu kātiņu . Skatīt arī Sēņošana Sēņu tirdzniecība Atsauces Ārējās saites Mikologu biedrība Dabas muzejā Sēnes.lv Bekas Neēdamās sēnes Stobriņu sēnes