Jānis Greste
Jānis Greste (1876—1951) bija Latvijas pedagogs un ģeologs. Ierīkojis Latvijas Skolotāju savienības Pedagoģisko muzeju (1923), Latvijas Derīgo izrakteņu muzeju un tagadējo Rakstniecības un mūzikas muzeju (1925). Grestes savāktie materiāli ir pamatā vairāku muzeju kolekcijām.

Dzīves gājums 
Dzimis 1876. gada 5. jūlijā Smiltenes pagasta Mālavas skolā skolotāja Jēkaba Grestes ģimenē. Mācījās Strautiņu (Ķemera) pamatskolā, Alsviķu pagastskolā un Pleskavas pilsētas četrgadīgajā skolā. 1895. gadā sāka strādāt Alsviķu pagasta Bejas skolā par skolotāja palīgu, tad par zemākās pakāpes skolotāju. Studēja Pēterburgas Skolotāju institūtā (1901—1903), pēc tā beigšanas strādāja par Valmieras pilsētas skolas un proģimnāzijas skolotāju (1904—1906), tad A. Ķeniņa tirdzniecības skolā (1906—1907) Rīgā.

1907. gadā kopā ar Ģedertu Odiņu izveidoja Skolotāju sabiedrības tirdzniecības skolu (1906—1910) un Skolu muzeju. Bija viens no Rūdolfa Blaumaņa tuvākajiem draugiem, 1908. gadā pavadīja viņu uz Takaharju sanatoriju Somijā.
1910. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterpilī, strādāja Tirdzniecības skolā (1910—1921), līdztekus studēja Pēterburgas Universitātes Dabas zinību fakultātē (1910—1912) un Pēterburgas komercinstitūtā (1912—1918). Pēc Oktobra revolūcijas strādāja bezpajumtnieku vasaras nometnē „Prudki” Udeļnajā.

Pēc atgriešanās dzimtenē J. Greste strādāja par dabas zinātņu skolotāju Jēkabpils vidusskolā (1921—1922), Jelgavas II valsts vidusskolā (1922—1934) un Valsts centrālā pedagoģiskajā institūtā (no 1925). Viņš izveidoja Jelgavas 2. ģimnāzijas mineraloģijas muzeju, Rakstniecības muzeju Rīgā (1925) un Latviešu skolu vēstures muzeju.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā J. Gresti atlaida no pedagoga darba un viņš bija Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Zemes bagātību pētīšanas institūta konsultants (1936—1940), pēc viņa scenārija 1936. gadā uzņēma mācību filmu „Mans pelēkais dārgakmens”. Dzīvoja Rembates pagasta „Apsēs”, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā veidoja muzeju Lielvārdes skolā.

Otrā pasaules kara beigās 1945. gadā devās bēgļu gaitās uz ielenkto Kurzemi, bija laukstrādnieks Rendā, tad Kuldīgas apriņķa skolu inspektors.
Pēc kara beigām bija Latvijas Zinātņu akadēmijas Ģeoloģijas un ģeogrāfijas institūta muzeja pārzinis (1946—1951). Šī muzeja krājums vēlāk nonāca Latvijas Nacionālajā dabas muzejā.
Miris 1951. gada 2. februārī, apglabāts Rīgas Raiņa kapos.

Skolēni 
Jānis Greste izglītojis apmēram 1000 skolotāju, pie viņa mācījušies vēlākie rakstnieki Rūdolfs Egle, J. Kārkliņš, Linards Laicens, J. Lapiņš, Pāvils Rozītis, Arveds Švābe, mākslinieki Konrāds Ubāns, T. Plikausis, zinātnieki Pauls Galenieks, P. Kreišmanis, ārsti Eiduks, Paegle, Ziediņš un citi.

Ģimene 
Politiķis, filantrops un uzņēmējs Mārtiņš Greste ir Jāņa Grestes brāļa Ādolfa mazdēls.

Pagodinājumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1946)

Darbi 
 grāmata „Latvijas derīgie izrakteņi” (1937)

Literatūra 
 Līvija Volkova. „… kā dzeņa vēders” (1977) 
 Līvija Volkova. „Krist un celties” (1990)

Atsauces 

Latvijas pedagogi
Smiltenes novadā dzimušie
Rīgā mirušie
Latvijas ģeologi
Raiņa kapos apbedītie
Latvijas PSR Nopelniem bagātie kultūras darbinieki
Jānis Greste1951 ) bija Latvijas pedagogs un ģeologs . Ierīkojis Latvijas Skolotāju savienības Pedagoģisko muzeju Latvijas Derīgo izrakteņu muzeju un tagadējo Rakstniecības un mūzikas muzeju Grestes savāktie materiāli ir pamatā vairāku muzeju kolekcijām . Dzīves gājums Dzimis gada jūlijā Smiltenes pagasta Mālavas skolā skolotāja Jēkaba Grestes ģimenē . Mācījās Strautiņu ( Ķemera ) pamatskolā , Alsviķu pagastskolā un Pleskavas pilsētas četrgadīgajā skolā . gadā sāka strādāt Alsviķu pagasta Bejas skolā par skolotāja palīgu , tad par zemākās pakāpes skolotāju . Studēja Pēterburgas Skolotāju institūtā1903 ) , pēc tā beigšanas strādāja par Valmieras pilsētas skolas un proģimnāzijas skolotāju1906 ) , tad A. Ķeniņa tirdzniecības skolā1907 ) Rīgā . 1907. gadā kopā ar Ģedertu Odiņu izveidoja Skolotāju sabiedrības tirdzniecības skolu1910 ) un Skolu muzeju . Bija viens no Rūdolfa Blaumaņa tuvākajiem draugiem , gadā pavadīja viņu uz Takaharju sanatoriju Somijā . 1910. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterpilī , strādāja Tirdzniecības skolā1921 ) , līdztekus studēja Pēterburgas Universitātes Dabas zinību fakultātē1912 ) un Pēterburgas komercinstitūtā1918 ) . Pēc Oktobra revolūcijas strādāja bezpajumtnieku vasaras nometnē „ Prudki ” Udeļnajā . Pēc atgriešanās dzimtenē J. Greste strādāja par dabas zinātņu skolotāju Jēkabpils vidusskolā1922 ) , Jelgavas II valsts vidusskolā1934 ) un Valsts centrālā pedagoģiskajā institūtā ( no Viņš izveidoja Jelgavas ģimnāzijas mineraloģijas muzeju , Rakstniecības muzeju Rīgāun Latviešu skolu vēstures muzeju . Pēc Ulmaņa apvērsuma gadā J. Gresti atlaida no pedagoga darba un viņš bija Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Zemes bagātību pētīšanas institūta konsultants1940 ) , pēc viņa scenārija gadā uzņēma mācību filmu „ Mans pelēkais dārgakmens ” . Dzīvoja Rembates pagasta „ Apsēs ” , pēc Latvijas okupācijas gadā veidoja muzeju Lielvārdes skolā . Otrā pasaules kara beigās gadā devās bēgļu gaitās uz ielenkto Kurzemi , bija laukstrādnieks Rendā , tad Kuldīgas apriņķa skolu inspektors . Pēc kara beigām bija Latvijas Zinātņu akadēmijas Ģeoloģijas un ģeogrāfijas institūta muzeja pārzinis1951 ) . Šī muzeja krājums vēlāk nonāca Latvijas Nacionālajā dabas muzejā . Miris gada februārī , apglabāts Rīgas Raiņa kapos . Skolēni Jānis Greste izglītojis apmēramskolotāju , pie viņa mācījušies vēlākie rakstnieki Rūdolfs Egle , J. Kārkliņš , Linards Laicens , J. Lapiņš , Pāvils Rozītis , Arveds Švābe , mākslinieki Konrāds Ubāns , T. Plikausis , zinātnieki Pauls Galenieks , P. Kreišmanis , ārsti Eiduks , Paegle , Ziediņš un citi . Ģimene Politiķis , filantrops un uzņēmējs Mārtiņš Greste ir Jāņa Grestes brāļa Ādolfa mazdēls . Pagodinājumi Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks Darbi grāmata „ Latvijas derīgie izrakteņi ” Literatūra Līvija Volkova . „ … kā dzeņa vēders ” Līvija Volkova . „ Krist un celties ” Atsauces Latvijas pedagogi Smiltenes novadā dzimušie Rīgā mirušie Latvijas ģeologi Raiņa kapos apbedītie Latvijas PSR Nopelniem bagātie kultūras darbinieki