Anrī Žoržs Kluzo
Anrī Žoržs Kluzo (; dzimis , miris ) bija franču kinorežisors, scenārists un producents.

Kluzo vislabāk pazīstams ar darbu trillera žanrā, režisējot filmas "Maksa par bailēm" (Le Salaire de la peur, 1953) un "Velnišķās" (1955). Abas kritiķu vidū tiek uzskatītas par vienām no desmitgades labākajām filmām. Veidojis arī dokumentālo filmu "Pikaso noslēpums" (Le mystère Picasso), ko Francijas valdība atzinusi par nacionālo dārgumu.

Karjera 
Kluzo jau kopš bērnības patika kino un, vēloties kļūt par rakstnieku, viņš pārcēlās uz Parīzi. Vēlāk viņu nolīga strādāt Berlīnē, rakstīt franču valodas versijas vācu filmām. Par draudzību ar ebreju producentiem 1934. gadā viņu atlaida no UFA studijas. Viņš atgriezās Francijā, kur vairākus gadus pavadīja gultā slimodams ar tuberkulozi. Pēc atveseļošanās viņš atrada darbu nacistu okupētajā Francijā par scenāristu uzņēmumā Continental Films. Viņa sarakstītās filmas kļuva ļoti populāras. Vēlāk, saistībā ar Continental Films, Francijas valdība viņam līdz 1947. gadam aizliedza uzņemt filmas.

1940. gadu beigās Kluzo atjaunoja savu reputāciju un slavu, uzņemot vairākas populāras filmas, no kurām zināmākā ir Quai des Orfèvres (1947). Viņa filmas "Maksa par bailēm" un "Velnišķās" guva starptautisku kritiķu un skatītāju atzinību. Pēc filmas "Patiesība" (La Vérité, 1960) uzņemšanas sirdslēkmes rezultātā mira Kluzo sieva Vera. Kluzo karjeru smagi ietekmēja viņa depresija, slimības, kā arī franču jaunā viļņa popularitāte.

Kluzo ir viens no trim režisoriem, kuri ir saņēmuši Zelta lāča balvu Berlīnes kinofestivālā, Zelta lauvu Venēcijas kinofestivālā un Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā (pārējie divi ir Roberts Oltmens un Mikelandželo Antonioni).

Atsauces

Ārējās saites 

1907. gadā dzimušie
1977. gadā mirušie
Francijas kinorežisori
Franču kinoproducenti
Francijas scenāristi
Zelta palmas zara ieguvēji
Zelta lauvas ieguvēji
Desevrā dzimušie
Anrī Žoržs Kluzo ( ; dzimis , miris ) bija franču kinorežisors , scenārists un producents . Kluzo vislabāk pazīstams ar darbu trillera žanrā , režisējot filmas " Maksa par bailēm " ( Le Salaire de la peur , un " Velnišķās " Abas kritiķu vidū tiek uzskatītas par vienām no desmitgades labākajām filmām . Veidojis arī dokumentālo filmu " Pikaso noslēpums " ( Le mystère Picasso ) , ko Francijas valdība atzinusi par nacionālo dārgumu . Karjera Kluzo jau kopš bērnības patika kino un , vēloties kļūt par rakstnieku , viņš pārcēlās uz Parīzi . Vēlāk viņu nolīga strādāt Berlīnē , rakstīt franču valodas versijas vācu filmām . Par draudzību ar ebreju producentiem gadā viņu atlaida no UFA studijas . Viņš atgriezās Francijā , kur vairākus gadus pavadīja gultā slimodams ar tuberkulozi . Pēc atveseļošanās viņš atrada darbu nacistu okupētajā Francijā par scenāristu uzņēmumā Continental Films . Viņa sarakstītās filmas kļuva ļoti populāras . Vēlāk , saistībā ar Continental Films , Francijas valdība viņam līdz gadam aizliedza uzņemt filmas . 1940. gadu beigās Kluzo atjaunoja savu reputāciju un slavu , uzņemot vairākas populāras filmas , no kurām zināmākā ir Quai des Orfèvres Viņa filmas " Maksa par bailēm " un " Velnišķās " guva starptautisku kritiķu un skatītāju atzinību . Pēc filmas " Patiesība " ( La Vérité , uzņemšanas sirdslēkmes rezultātā mira Kluzo sieva Vera . Kluzo karjeru smagi ietekmēja viņa depresija , slimības , kā arī franču jaunā viļņa popularitāte . Kluzo ir viens no trim režisoriem , kuri ir saņēmuši Zelta lāča balvu Berlīnes kinofestivālā , Zelta lauvu Venēcijas kinofestivālā un Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā ( pārējie divi ir Roberts Oltmens un Mikelandželo Antonioni ) . Atsauces Ārējās saites 1907. gadā dzimušie 1977. gadā mirušie Francijas kinorežisori Franču kinoproducenti Francijas scenāristi Zelta palmas zara ieguvēji Zelta lauvas ieguvēji Desevrā dzimušie