Trīs grācijas (Rafaēls)
Trīs grācijas ir itāļu gleznotāja Rafaēla eļļas krāsas glezna, šobrīd atrodas Kondē muzejā, Šantijī, Uāzas departametā Francijā. Tās izcelsmes datums nav precīzi noteikts, taču tiek uzskatīts, ka tā tapusi kādu laiku pēc viņa ierašanās studēt pie Pjetro Pjerudžīno ap 1500. gadu, iespējams 1503.—1505. gadā Saskaņā ar Džeimsa Patrika 2007. gadā izdoto grāmatu Renaissance and Reformation gleznā Rafaēls pirmo reizi attēlojis kailu sievieti skatā no priekšpuses un aizmugures.

Iedvesma un tematika 
Gleznā attēlotas trīs klasiskās mitoloģijas grācijas. Tiek bieži pieņemts, ka Rafaēlu gleznai iedvesmoja Sjēnas katedrāles Pikolomīni bibliotēkā novietota sabojāta romiešu marmora statuja. Džūlija Kārtraita grāmatā Early Work of Raphael (2006) uzskata, ka gleznā krietni vairāk saskatāma Ferrāras skolas ietekme kā klasiskā skulptūra, uzskatot, ka statuja nav bijusi Rafaēla modelis. 

Trīs sievietes Rafaēla gleznā var attēlot dažādas sievietes attīstības pakāpes, kreisajā pusē atspoguļotajā tēlā pārstāvēta jaunava (Chastitas), bet sievietē pa labi — nobriedusi sieviete (Voluptas), lai arī tapušas arī citas interpretācijas.  

1930. gadā profesors Ervins Panofskis izvirzīja teoriju, ka glezna bijusi diptihs kopā ar gleznu "Bruņinieka vīzija", to pamatojot ar to, ka Vīzijas tematika atainoja Hesperīdu ar Hērakla nozagtajiem zelta āboliem. Daži mākslas vēsturnieki nepiekrīt Panofska secinājumam. Rodžers Džonss un Nikolass Penijs 1987. gadā publicētajā Rafaēla biogrāfijā norāda, ka mēroga atšķirības liek apšaubīt to, ka gleznas bijušas diptihs, lai arī viena no gleznām varētu būt bijusi otras papildinājums. Maikls Veins Kols 2006. gada grāmatā 16th Century Italian Art pauž viedokli, ka nav šaubu, ka abas gleznas ir saistītas, taču tās nevar iedomāties kā diptihu, ko izslēdz kvadrātiskā forma un tēlu mēroga maiņa." Kols nosauc tēlus par Veneras kalponēm, kuras tur zelta ābolus, ko parasti saista ar Veneru.

"Trīs grācijas" bieži tiek izmantotas kā motīvs popkultūrā.

Atsauces

Ārējās saites 

Rafaēla gleznas
Trīs grācijas ir itāļu gleznotāja Rafaēla eļļas krāsas glezna , šobrīd atrodas Kondē muzejā , Šantijī , Uāzas departametā Francijā . Tās izcelsmes datums nav precīzi noteikts , taču tiek uzskatīts , ka tā tapusi kādu laiku pēc viņa ierašanās studēt pie Pjetro Pjerudžīno ap gadu , iespējams —1505. gadā Saskaņā ar Džeimsa Patrika gadā izdoto grāmatu Renaissance and Reformation gleznā Rafaēls pirmo reizi attēlojis kailu sievieti skatā no priekšpuses un aizmugures . Iedvesma un tematika Gleznā attēlotas trīs klasiskās mitoloģijas grācijas . Tiek bieži pieņemts , ka Rafaēlu gleznai iedvesmoja Sjēnas katedrāles Pikolomīni bibliotēkā novietota sabojāta romiešu marmora statuja . Džūlija Kārtraita grāmatā Early Work of Raphaeluzskata , ka gleznā krietni vairāk saskatāma Ferrāras skolas ietekme kā klasiskā skulptūra , uzskatot , ka statuja nav bijusi Rafaēla modelis . Trīs sievietes Rafaēla gleznā var attēlot dažādas sievietes attīstības pakāpes , kreisajā pusē atspoguļotajā tēlā pārstāvēta jaunava ( Chastitas ) , bet sievietē pa labi — nobriedusi sieviete ( Voluptas ) , lai arī tapušas arī citas interpretācijas . 1930. gadā profesors Ervins Panofskis izvirzīja teoriju , ka glezna bijusi diptihs kopā ar gleznu " Bruņinieka vīzija " , to pamatojot ar to , ka Vīzijas tematika atainoja Hesperīdu ar Hērakla nozagtajiem zelta āboliem . Daži mākslas vēsturnieki nepiekrīt Panofska secinājumam . Rodžers Džonss un Nikolass Penijs gadā publicētajā Rafaēla biogrāfijā norāda , ka mēroga atšķirības liek apšaubīt to , ka gleznas bijušas diptihs , lai arī viena no gleznām varētu būt bijusi otras papildinājums . Maikls Veins Kols gada grāmatāh Century Italian Art pauž viedokli , ka nav šaubu , ka abas gleznas ir saistītas , taču tās nevar iedomāties kā diptihu , ko izslēdz kvadrātiskā forma un tēlu mēroga maiņa . " Kols nosauc tēlus par Veneras kalponēm , kuras tur zelta ābolus , ko parasti saista ar Veneru . " Trīs grācijas " bieži tiek izmantotas kā motīvs popkultūrā . Atsauces Ārējās saites Rafaēla gleznas