Konrāds IV
Konrāds IV (dzimis 1228. gadā, miris 1254. gadā) bija vācu Hoenštaufenu dinastijas valdnieks, Jeruzalemes karalis (kā Konrāds II), Itālijas karalis (kā Konrāds IV), Sicīlijas karalis (kā Konrāds I). Pretendēja uz Svētās Romas impērijas imperatora troni.

Konrāds bija Svētās Romas imperatora Frīdriha II un Izabellas II dēls. Viņš bija imperatora otrās laulības vienīgais dēls, bet māte mira dzemdībās, atstājot dēlam mantojumā Jeruzalemes karaļa titulu, ko Konrāds ieguva kopš dzimšanas.

Līdz 1235. gadam dzīvoja Sicīlijas karalistē, bet pēc tam devās uz vācu zemēm. Švābijas hercogs no 1235. gada. 1237. gadā 9 gadu vecumā Vīnē ievēlēts par Romiešu karali un kronēts par Itālijas karali, kopš tā laika bija tēva varas pārstāvis vācu zemēs. Lai arī šo titulu neatzina Romas pāvests Gregors IX, tas nozīmēja, ka Konrāds kļūs par nākamo Svētās Romas impērijas imperatoru. Pēc tēva Frīdriha II atcelšanas no troņa 1245. gadā Konrāds vācu zemēs karoja pret diviem troņa pretendentiem — Heinrihu Raspi un Holandes Vilhelmu II, kam bija Romas pāvesta atbalsts.

Saņemot ziņas par Frīdriha II nāvi, Konrāds 1251. gada oktobrī izlēma doties uz savas dzimtas pārvaldīto Sicīlijas karalisti. Ieradies Itālijā, Konrāds sasauca tikšanos ar Lombardijas pilsētu pārstāvjiem. 1252 . gada 8. janvārī viņš ieradās Sicīlijā, kur viņu sagaidīja reģents un pusbrālis Manfreds. Sicīlijā pret Hoenštaufenu varu bija sākušies vairāki dumpji, kurus Manfreds apspieda. Manfreds arī bija uzsācis neveiksmīgas sarunas ar pāvestu Inocentu IV par iespēju viņam kļūt par Sicīlijas karali Konrāda vietā. Sarunas ar pāvestu par to, lai tas kronētu Konrādu par imperatoru, bija neveiksmīgas, pāvestam atsakoties pieņemt viena Hoenštaufenu pārstāvja varu gan impērijā, gan Sicīlijā. Dumpju apspiešana karalistē turpinājās līdz 1253. gadam, kad pēc vairāku mēnešu aplenkuma 10. oktobrī tika iekarota Neapole. Konrāds atsāka sarunas ar pāvestu, kas turpinājās līdz 1254. gada februārim, pāvestam joprojām atsakoties atzīt Konrādu par likumīgu imperatoru, un 1254. gada aprīlī pāvests Konrādu izslēdza no baznīcas. Konrāds gatavojās karagājienam pret pāvestu un viņa atbalstītājiem Lombardijas līgā, taču mira no malārijas 1254. gada 21. maijā.

Atsauces 

Svētās Romas impērijas imperatori
Romiešu karaļi
Jeruzalemes karaļi
Itālijas karaļi
Hoenštaufenu dinastija
Konrāds IV ( dzimis gadā , miris gadā ) bija vācu Hoenštaufenu dinastijas valdnieks , Jeruzalemes karalis ( kā Konrāds II ) , Itālijas karalis ( kā Konrāds IV ) , Sicīlijas karalis ( kā Konrāds I ) . Pretendēja uz Svētās Romas impērijas imperatora troni . Konrāds bija Svētās Romas imperatora Frīdriha II un Izabellas II dēls . Viņš bija imperatora otrās laulības vienīgais dēls , bet māte mira dzemdībās , atstājot dēlam mantojumā Jeruzalemes karaļa titulu , ko Konrāds ieguva kopš dzimšanas . Līdz gadam dzīvoja Sicīlijas karalistē , bet pēc tam devās uz vācu zemēm . Švābijas hercogs no gada . gadāgadu vecumā Vīnē ievēlēts par Romiešu karali un kronēts par Itālijas karali , kopš tā laika bija tēva varas pārstāvis vācu zemēs . Lai arī šo titulu neatzina Romas pāvests Gregors IX , tas nozīmēja , ka Konrāds kļūs par nākamo Svētās Romas impērijas imperatoru . Pēc tēva Frīdriha II atcelšanas no troņa gadā Konrāds vācu zemēs karoja pret diviem troņa pretendentiem — Heinrihu Raspi un Holandes Vilhelmu II , kam bija Romas pāvesta atbalsts . Saņemot ziņas par Frīdriha II nāvi , Konrāds gada oktobrī izlēma doties uz savas dzimtas pārvaldīto Sicīlijas karalisti . Ieradies Itālijā , Konrāds sasauca tikšanos ar Lombardijas pilsētu pārstāvjiem .. gada janvārī viņš ieradās Sicīlijā , kur viņu sagaidīja reģents un pusbrālis Manfreds . Sicīlijā pret Hoenštaufenu varu bija sākušies vairāki dumpji , kurus Manfreds apspieda . Manfreds arī bija uzsācis neveiksmīgas sarunas ar pāvestu Inocentu IV par iespēju viņam kļūt par Sicīlijas karali Konrāda vietā . Sarunas ar pāvestu par to , lai tas kronētu Konrādu par imperatoru , bija neveiksmīgas , pāvestam atsakoties pieņemt viena Hoenštaufenu pārstāvja varu gan impērijā , gan Sicīlijā . Dumpju apspiešana karalistē turpinājās līdz gadam , kad pēc vairāku mēnešu aplenkuma oktobrī tika iekarota Neapole . Konrāds atsāka sarunas ar pāvestu , kas turpinājās līdz gada februārim , pāvestam joprojām atsakoties atzīt Konrādu par likumīgu imperatoru , un gada aprīlī pāvests Konrādu izslēdza no baznīcas . Konrāds gatavojās karagājienam pret pāvestu un viņa atbalstītājiem Lombardijas līgā , taču mira no malārijas gada maijā . Atsauces Svētās Romas impērijas imperatori Romiešu karaļi Jeruzalemes karaļi Itālijas karaļi Hoenštaufenu dinastija