Peka brūnzobe
Peka brūnzobe (Hydnellum peckii) ir Latvijā reti sastopama vidēja lieluma brūnzobju ģints sēne, kuras augļķermeņi nav ēdami. Sēnei jaunībā slapjā laikā raksturīga gutācija jeb šķidruma izdalīšana, kas labi redzama kā sarkani pilieni uz gaišā augļķermeņa.

Taksonomija 

Pirmais šo sugu zinātniski aprakstīja amerikāņu mikologs Hovards Džeimss Bankers 1913. gadā.

Sugas epitets peckii godina mikologu Čārlzu Hortonu Peku, arī latviešu valodas zinātniskais nosaukums seko šim paraugam.

Apraksts 

 Augļķermeņi: cepurīšu sēnes, adateņu sēnes. Reizēm saauguši kopā vai iekļāvuši apkārtējo augu daļas.
 Cepurīte: Jaunu sēņu cepurītes baltas vai sārtas, viegli izliektas vai spilvenveida, grubuļotas, samtainas, mitrā laikā ar sarkaniem šķidruma pilieniem. Vecumā, sākot no vidus, sāk plankumoti nobrūnēt un kļūst gludas, koksnaini cietas, pelēcīgi brūnas ar gaišām malām, plakanas vai viegli ieliektas, grubuļotas. Reti apaļas, biežāk ovālas vai daivotas. Platums 3—8 (15) cm, augstums kopā ar kātiņu var sasniegt 10 cm..
 Adatiņas: 1—5 mm garas (īsākās cepurītes malās), sākumā vāji rozā, vēlāk dzeltenbrūnas.
 Kātiņš: Piltuvveida, grūti nošķirams no cepurītes sākuma. Krāsa rozā vai sarkanīga. Garums 0,5—6 cm, resnums 0,5—2 cm. Liela daļa no kātiņa sakņveidā ieaug augsnē, iekļaujot sevī nobiras.
 Mīkstums: griezumā divslāņains un joslots, sarkanbrūns dziļāk un bālgans tuvāk virsmai, uz vecumu var nomelnēt, īpaši kātiņā. Sākotnēji porains un mīksts, bet vēlāk, sākot ar iekšējo daļu, kļūst ādains un koksnains. Asa nepatīkama garša, smarža nav izteikta.
 Sporas: gandrīz apaļas ar vienu nosmailinātu galu, brūnganas, birumraksts brūns, ar kārpiņām, nav amiloīdas, izmēri 5—5,5/3,5—4,5 µm.
 Bazīdijas ir vālesveida, četrsporu, ar izmēriem 35—40/4,5—6 μm.

Ekoloģija 

Aug vecu priežu tuvumā nabadzīgās augsnēs.

Izplatība 
Suga izplatīta Eiropā un Ziemeļamerikā, arī Āzijā, atsevišķi eksemplāri arī Austrālijā. Latvijā atrasta jau sen, taču pastāvīgi jaukta ar rūsgano brūnzobi, tādēļ tikai 2010. gados parādījusies izpratne, ka šī suga Latvijā ir daudz retāka, kā tika domāts. 2022. gadā Latvijas Mikologu biedrība abas šīs sugas izziņoja par gada sēni, lai noteiktu, cik bieži kura suga sastopama.

Līdzīgas sugas 

Bez mikroskopa tikai pēc garšas no tās atšķirama rūsganā brūnzobe, kas nav rūgta vai asa, bet ir ar miltainu garšu. Rūsganās brūnzobes mīkstuma hifām nav skavu savienojumu, kas tās arī atšķir no Peka brūnzobes. Lapu koku mežos Eiropā aug Hydnellum spongiosipes, kas jau jaunībā ir ar tumšāku cepurīti un mīkstumu. Vecumā var tikt sajaukta ar kopaugošo brūnzobi (Hydnellum concrescens), kura parasti ir daudzdaivaini saaugusi un dzeltenīgi brūna, ar nepatīkamu garšu, aug skujkoku mežos. Pavisam Latvijā atrastas 6 brūnzobju sugas.

Lietošana 
Nav ēdama sīkstuma un asās garšas dēļ, taču nav indīga. Tiek lietota kā krāsvielas avots, bez citu vielu piejaukumiem dod brūnus toņus. Kodinot ar dažādām vielām, iegūst citas krāsas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mycobank 
 Index Fungorum 
 NCBI Taxonomy browser 

Adateņu sēnes
Neēdamās sēnes
Peka brūnzobe ( Hydnellum peckii ) ir Latvijā reti sastopama vidēja lieluma brūnzobju ģints sēne , kuras augļķermeņi nav ēdami . Sēnei jaunībā slapjā laikā raksturīga gutācija jeb šķidruma izdalīšana , kas labi redzama kā sarkani pilieni uz gaišā augļķermeņa . Taksonomija Pirmais šo sugu zinātniski aprakstīja amerikāņu mikologs Hovards Džeimss Bankers gadā . Sugas epitets peckii godina mikologu Čārlzu Hortonu Peku , arī latviešu valodas zinātniskais nosaukums seko šim paraugam . Apraksts Augļķermeņi : cepurīšu sēnes , adateņu sēnes . Reizēm saauguši kopā vai iekļāvuši apkārtējo augu daļas . Cepurīte : Jaunu sēņu cepurītes baltas vai sārtas , viegli izliektas vai spilvenveida , grubuļotas , samtainas , mitrā laikā ar sarkaniem šķidruma pilieniem . Vecumā , sākot no vidus , sāk plankumoti nobrūnēt un kļūst gludas , koksnaini cietas , pelēcīgi brūnas ar gaišām malām , plakanas vai viegli ieliektas , grubuļotas . Reti apaļas , biežāk ovālas vai daivotas . Platums8cm , augstums kopā ar kātiņu var sasniegtcm .. Adatiņas : 5 mm garas ( īsākās cepurītes malās ) , sākumā vāji rozā , vēlāk dzeltenbrūnas . Kātiņš : Piltuvveida , grūti nošķirams no cepurītes sākuma . Krāsa rozā vai sarkanīga . Garums5 —6 cm , resnums5 —2 cm . Liela daļa no kātiņa sakņveidā ieaug augsnē , iekļaujot sevī nobiras . Mīkstums : griezumā divslāņains un joslots , sarkanbrūns dziļāk un bālgans tuvāk virsmai , uz vecumu var nomelnēt , īpaši kātiņā . Sākotnēji porains un mīksts , bet vēlāk , sākot ar iekšējo daļu , kļūst ādains un koksnains . Asa nepatīkama garša , smarža nav izteikta . Sporas : gandrīz apaļas ar vienu nosmailinātu galu , brūnganas , birumraksts brūns , ar kārpiņām , nav amiloīdas , izmēri5,5 / 3,5 — 4,5 µm . Bazīdijas ir vālesveida , četrsporu , ar izmēriem40 / 4,5 — 6 μm . Ekoloģija Aug vecu priežu tuvumā nabadzīgās augsnēs . Izplatība Suga izplatīta Eiropā un Ziemeļamerikā , arī Āzijā , atsevišķi eksemplāri arī Austrālijā . Latvijā atrasta jau sen , taču pastāvīgi jaukta ar rūsgano brūnzobi , tādēļ tikai gados parādījusies izpratne , ka šī suga Latvijā ir daudz retāka , kā tika domāts . gadā Latvijas Mikologu biedrība abas šīs sugas izziņoja par gada sēni , lai noteiktu , cik bieži kura suga sastopama . Līdzīgas sugas Bez mikroskopa tikai pēc garšas no tās atšķirama rūsganā brūnzobe , kas nav rūgta vai asa , bet ir ar miltainu garšu . Rūsganās brūnzobes mīkstuma hifām nav skavu savienojumu , kas tās arī atšķir no Peka brūnzobes . Lapu koku mežos Eiropā aug Hydnellum spongiosipes , kas jau jaunībā ir ar tumšāku cepurīti un mīkstumu . Vecumā var tikt sajaukta ar kopaugošo brūnzobi ( Hydnellum concrescens ) , kura parasti ir daudzdaivaini saaugusi un dzeltenīgi brūna , ar nepatīkamu garšu , aug skujkoku mežos . Pavisam Latvijā atrastasbrūnzobju sugas . Lietošana Nav ēdama sīkstuma un asās garšas dēļ , taču nav indīga . Tiek lietota kā krāsvielas avots , bez citu vielu piejaukumiem dod brūnus toņus . Kodinot ar dažādām vielām , iegūst citas krāsas . Atsauces Ārējās saites Mycobank Index Fungorum NCBI Taxonomy browser Adateņu sēnes Neēdamās sēnes