Zemnieku kāzas
Zemnieku kāzas ir nīderlandiešu un flāmu renesanses gleznotāja Pītera Brēgela Vecākā eļļas krāsas žanra glezna uz koka paneļa, tapusi 1567. gadā Tā ir viena no viņa daudzajām gleznām, kur attēlota zemnieku dzīve. Glezna pašlaik atrodas Mākslas vēstures muzejā, Vīnē. Brēgelam patika gleznot zemniekus un dažādus viņu dzīves aspektus, tādēļ viņš ticis pat nosaukts par zemnieku Brēgelu, bet patiesībā viņš bija izsmalcināts intelektuālis un daudzām viņa gleznām ir simboliska nozīme un morāls aspekts.

Aina 
Līgava atrodas pie zaļās sienas segas, virs galvas tai ir pakārts papīra kronis. Viņai galvā ir vainags, viņa sēž pasīvi, nepiedaloties ēšanā un dzeršanā. Līgavainis saskaņā ar flāmu paražu nepiedalās kāzu mielastā. Svētki notiek šķūnī vasaras laikā; divi labības kūļi un grābeklis atgādina par darbu, smago zemnieku dzīvi. Izvietoti uz no eņģēm izņemtām durvīm telpā tiek ienesti šķīvji. Galvenais ēdiens ir maize, putra un zupa. Citās ainās parādās divi muzikanti, kuri spēlē dūdu variāciju, jaunu zēnu priekšplānā, kas laiza šķīvi, bagātu vīru labajā pusē pašā malā barojot suni, noliekot maizi uz sola un noslēpumainu lieku kāju, kas redzama zem ēdienu kravas, ko nes abi vīrieši priekšplānā. Tiek apgalvots, ka aina atspoguļo precīzu 16. gadsimta attēlojumu, kā notika zemnieku kāzas.

Līgavainis 
Bijuši daudz pieņēmumu par līgavaiņa identitāti šajā gleznā. Gilberts Haiets apgalvojis, ka līgavainis ir cilvēks gleznas centrā, valkājot tumšu mēteli un redzams profilā, vai bagātā pāra neaudzinātais dēls, kas redzams pie tālākās sienas pa labi no līgavas, ēdot ar karoti, tāpat uzskata Gustavs Gliks. Ir arī ierosināts, ka saskaņā ar mūsdienu paražu līgavainis nesēž pie galda, bet varētu būt cilvēks, kas lej alu. Vai arī viņš saskaņā ar šo paražu varētu būt kāds, kas pasniedz ēdienu. Saskaņā ar šo teoriju, līgavainis ir jaunais vīrietis ar sarkano cepuri, kurš pasniedz saviem viesiem ēdienu, izdalot šķīvjus saviem viesiem.

Rūdijs Rukers Freida stilā prāto:

Daži autori pat ir ierosinājuši, ka līgavainis nav iekļauts gleznā. Van der Elsts prāto, ka tas varētu būt veca flāmu sakāmvārda attēlojums, piemēram, "Tas ir nabags cilvēks, kurš nevar būt pats savās kāzās." Tas, šķiet, attēlots šajā gadījumā.  
Citi prāto, ka tas ir mistisko "Kāzu Kanā" attēlojums.
Tiek uzskatīts, ka glezna varētu būt kristiešu alegorija, kas simbolizē korupciju, attēlojot samaitāto baznīcu, kam bija jābūt Kristus līgavai, bet līgavainis nav ieradies, lai apņemtu savu samaitāto līgavu.

Masu kultūrā 

Glezna tika parodēta komisku grāmatā Asterikss Beļģijā.
To parodēja arī pastkartē par godu Beļģijas dalībniekiem 1979. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.

Atsauces

Bibliogrāfija 
 (see index)

Ārējās saites 

1567. gada gleznas
Pītera Brēgela Vecākā gleznas
Zemnieku kāzas ir nīderlandiešu un flāmu renesanses gleznotāja Pītera Brēgela Vecākā eļļas krāsas žanra glezna uz koka paneļa , tapusi gadā Tā ir viena no viņa daudzajām gleznām , kur attēlota zemnieku dzīve . Glezna pašlaik atrodas Mākslas vēstures muzejā , Vīnē . Brēgelam patika gleznot zemniekus un dažādus viņu dzīves aspektus , tādēļ viņš ticis pat nosaukts par zemnieku Brēgelu , bet patiesībā viņš bija izsmalcināts intelektuālis un daudzām viņa gleznām ir simboliska nozīme un morāls aspekts . Aina Līgava atrodas pie zaļās sienas segas , virs galvas tai ir pakārts papīra kronis . Viņai galvā ir vainags , viņa sēž pasīvi , nepiedaloties ēšanā un dzeršanā . Līgavainis saskaņā ar flāmu paražu nepiedalās kāzu mielastā . Svētki notiek šķūnī vasaras laikā ; divi labības kūļi un grābeklis atgādina par darbu , smago zemnieku dzīvi . Izvietoti uz no eņģēm izņemtām durvīm telpā tiek ienesti šķīvji . Galvenais ēdiens ir maize , putra un zupa . Citās ainās parādās divi muzikanti , kuri spēlē dūdu variāciju , jaunu zēnu priekšplānā , kas laiza šķīvi , bagātu vīru labajā pusē pašā malā barojot suni , noliekot maizi uz sola un noslēpumainu lieku kāju , kas redzama zem ēdienu kravas , ko nes abi vīrieši priekšplānā . Tiek apgalvots , ka aina atspoguļo precīzu gadsimta attēlojumu , kā notika zemnieku kāzas . Līgavainis Bijuši daudz pieņēmumu par līgavaiņa identitāti šajā gleznā . Gilberts Haiets apgalvojis , ka līgavainis ir cilvēks gleznas centrā , valkājot tumšu mēteli un redzams profilā , vai bagātā pāra neaudzinātais dēls , kas redzams pie tālākās sienas pa labi no līgavas , ēdot ar karoti , tāpat uzskata Gustavs Gliks . Ir arī ierosināts , ka saskaņā ar mūsdienu paražu līgavainis nesēž pie galda , bet varētu būt cilvēks , kas lej alu . Vai arī viņš saskaņā ar šo paražu varētu būt kāds , kas pasniedz ēdienu . Saskaņā ar šo teoriju , līgavainis ir jaunais vīrietis ar sarkano cepuri , kurš pasniedz saviem viesiem ēdienu , izdalot šķīvjus saviem viesiem . Rūdijs Rukers Freida stilā prāto : Daži autori pat ir ierosinājuši , ka līgavainis nav iekļauts gleznā . Van der Elsts prāto , ka tas varētu būt veca flāmu sakāmvārda attēlojums , piemēram , " Tas ir nabags cilvēks , kurš nevar būt pats savās kāzās . " Tas , šķiet , attēlots šajā gadījumā . Citi prāto , ka tas ir mistisko " Kāzu Kanā " attēlojums . Tiek uzskatīts , ka glezna varētu būt kristiešu alegorija , kas simbolizē korupciju , attēlojot samaitāto baznīcu , kam bija jābūt Kristus līgavai , bet līgavainis nav ieradies , lai apņemtu savu samaitāto līgavu . Masu kultūrā Glezna tika parodēta komisku grāmatā Asterikss Beļģijā . To parodēja arī pastkartē par godu Beļģijas dalībniekiem gada Eirovīzijas dziesmu konkursā . Atsauces Bibliogrāfija ( see index ) Ārējās saites 1567. gada gleznas Pītera Brēgela Vecākā gleznas