Andrea Tafi
Andrea Tafi (; dzimis  Fučekjo) ir bijušais Itālijas šosejas riteņbraucējs, kura profesionālā karjera ilga no 1989. līdz 2005. gadam. Tafi spēja labāko sniegumu rādīt grūtās sacensībās viņam deva iesauku Il Gladiatore (latviski: "Gladiators").

Tafi specializējās bruģētajās pavasara klasikās kā Parīze—Rubē, kurā viņš uzvarēja 1999. gadā un Flandrijas tūre, kurā viņš uzvarēja 2002. gadā. 1996. gadā Tafi uzvarēja arī Giro di Lombardia, bet 1998. gadā Itālijas čempionātā grupas braucienā.

Karjera 
Lielākos panākumus Tafi guva Itālijas superkomandā . 1996. gada Parīze—Rubē sacensībās četriem komandas braucējiem (Johans Musēvs, Džanluka Bortolami, iepriekšējā gada uzvarētājs Franko Ballerīni un Tafi) izdevās nokļūt atrāvienā. Ballerīni tukšas riepas dēļ izkrita no vadošās grupas, bet pārējie finišēja, ieņemot vietas uz pjedestāla, Tafi iegūstot trešo vietu.

1996. gadā Tafi uzvarēja Giro di Lombardia sacensībās, izmantojot savas spējas kāpumu pievarēšanā. Viņš izteicās, ka vēlās līdzināties savam elkam, citam itāļu riteņbraucējam Franšesko Mozeram, kurš uzvarēja Parīze—Rubē, valkājot Itālijas čempiona trikolora kreklu. 1999. gadā viņš šo mērķi sasniedza. 2000. gadā viņš uzvarēja Parīze—Tūra sacensībās pēc ilgstoša atrāviena, izjaucot sprinteru komandu plānus. Pēc pāris tukšākiem gadiem Tafi atkal guva panākumu paugurainajās 2002. gada Flandrijas tūres sacensībās pa bruģētajiem ceļiem. Nokļuvis vadošajā atrāvienā ar tādiem braucējiem kā Johans Musēvs, Peters van Petegems un komandas biedrs Daniele Nardello, viņš veica uzbrukumu pēc uzbrukuma, visbeidzot izmantojot vietējo favorītu Muēva un van Petegema vilcināšanos, gūstot uzvaru vienatnē.

Pēc Mapei superkomandas norieta Tafi 2003. gadā pārcēlās uz  komandu Bjarnes Rīsa vadībā. Šīs komandas sastāvā viņš finišēja piektais 2013. gada Parīze—Rubē sacensībās. Vēl pēc gada viņš pievienojās , negūstot ievērojamus panākumus. Savu pēdējo sezonu viņš aizvadīja 2005. gadā jaunajā  komandā. Tafi savu karjeru noslēdza pēc 2005. gada Parīze—Rubē sacensībām, kurās finišēja 42. vietā.

Atgriešanās mēģinājums 
Vairākus gadus startējis amatieru veterānu sacensībās, 2018. gada oktobrī Tafi paziņoja, ka 2019. gadā, 20 gadus pēc savas uzvaras, vēlētos startēt Parīze—Rubē sacensībās. 8. novembrī viņš paziņoja, ka atradis komandu un mēģinās iegūt ielūgumu uz sacensībām. Ja Tafi mērķi piepildītos, viņš Parīze—Rubē startētu 52 gadu vecumā. Tafi tomēr neizdevās atrast komandu, kas viņu iekļautu sastāvā uz vienām sacensībām. Viņš bija vienojies ar organizatoriem par startēšanu ārpus konkurences, bet marta vidū sacensību negadījumā lauza atslēgas kaulu un atteicās no starta.

Dopings
Karjeras laikā Tafi nekad netika apsūdzēts dopinga lietošanā. Viņa vārds parādījās 2013. gada 24. jūlijā Francijas senāta publicētajā dopinga pārbaužu sarakstā no 1998. gada Tour de France. 2014. gadā šīs saglabātās analīzes bija pārtestētas ar jaunākām metodēm un Tafi analīzes uzrādīja EPO pēdas. Noilguma dēļ viņa sacensību rezultāti netika anulēti.

Atsauces

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
Itālijas riteņbraucēji
Dopinga lietas riteņbraukšanā
Andrea Tafi ( ; dzimis Fučekjo ) ir bijušais Itālijas šosejas riteņbraucējs , kura profesionālā karjera ilga no līdz gadam . Tafi spēja labāko sniegumu rādīt grūtās sacensībās viņam deva iesauku Il Gladiatore ( latviski : " Gladiators " ) . Tafi specializējās bruģētajās pavasara klasikās kā Parīze —Rubē , kurā viņš uzvarēja gadā un Flandrijas tūre , kurā viņš uzvarēja gadā . gadā Tafi uzvarēja arī Giro di Lombardia , bet gadā Itālijas čempionātā grupas braucienā . Karjera Lielākos panākumus Tafi guva Itālijas superkomandā \ . gada Parīze —Rubē sacensībās četriem komandas braucējiem ( Johans Musēvs , Džanluka Bortolami , iepriekšējā gada uzvarētājs Franko Ballerīni un Tafi ) izdevās nokļūt atrāvienā . Ballerīni tukšas riepas dēļ izkrita no vadošās grupas , bet pārējie finišēja , ieņemot vietas uz pjedestāla , Tafi iegūstot trešo vietu . 1996. gadā Tafi uzvarēja Giro di Lombardia sacensībās , izmantojot savas spējas kāpumu pievarēšanā . Viņš izteicās , ka vēlās līdzināties savam elkam , citam itāļu riteņbraucējam Franšesko Mozeram , kurš uzvarēja Parīze —Rubē , valkājot Itālijas čempiona trikolora kreklu . gadā viņš šo mērķi sasniedza . gadā viņš uzvarēja Parīze—Tūra sacensībās pēc ilgstoša atrāviena , izjaucot sprinteru komandu plānus . Pēc pāris tukšākiem gadiem Tafi atkal guva panākumu paugurainajās gada Flandrijas tūres sacensībās pa bruģētajiem ceļiem . Nokļuvis vadošajā atrāvienā ar tādiem braucējiem kā Johans Musēvs , Peters van Petegems un komandas biedrs Daniele Nardello , viņš veica uzbrukumu pēc uzbrukuma , visbeidzot izmantojot vietējo favorītu Muēva un van Petegema vilcināšanos , gūstot uzvaru vienatnē . Pēc Mapei superkomandas norieta Tafi gadā pārcēlās uz komandu Bjarnes Rīsa vadībā . Šīs komandas sastāvā viņš finišēja piektais gada Parīze —Rubē sacensībās . Vēl pēc gada viņš pievienojās , negūstot ievērojamus panākumus . Savu pēdējo sezonu viņš aizvadīja gadā jaunajā komandā . Tafi savu karjeru noslēdza pēc gada Parīze —Rubē sacensībām , kurās finišēja vietā . Atgriešanās mēģinājums Vairākus gadus startējis amatieru veterānu sacensībās , gada oktobrī Tafi paziņoja , ka gadā , gadus pēc savas uzvaras , vēlētos startēt Parīze —Rubē sacensībās . novembrī viņš paziņoja , ka atradis komandu un mēģinās iegūt ielūgumu uz sacensībām . Ja Tafi mērķi piepildītos , viņš Parīze —Rubē startētugadu vecumā . Tafi tomēr neizdevās atrast komandu , kas viņu iekļautu sastāvā uz vienām sacensībām . Viņš bija vienojies ar organizatoriem par startēšanu ārpus konkurences , bet marta vidū sacensību negadījumā lauza atslēgas kaulu un atteicās no starta . Dopings Karjeras laikā Tafi nekad netika apsūdzēts dopinga lietošanā . Viņa vārds parādījās gada jūlijā Francijas senāta publicētajā dopinga pārbaužu sarakstā no gada Tour de France . gadā šīs saglabātās analīzes bija pārtestētas ar jaunākām metodēm un Tafi analīzes uzrādīja EPO pēdas . Noilguma dēļ viņa sacensību rezultāti netika anulēti . Atsauces Ārējās saites 1966. gadā dzimušie Itālijas riteņbraucēji Dopinga lietas riteņbraukšanā