Piparu rubīnbeka
Piparu rubīnbeka, agrāk arī piparu sviestbeka un piparu beka (Chalciporus piperatus, agrāk arī suillus piperatus un boletus piperatus) ir neliela Latvijā vidēji bieži sastopama beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi tiek lietoti pārtikā. Izvēlēta par rubīnbeku ģints tipisko sugu.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: krāsa oranžbrūna, dzeltenbrūna vai sarkanbrūna. Forma sākumā pusapaļa, vēlāk izpletusies līdz polsterveida. Platums līdz 6, reti līdz 10 cm. Virsmiziņa mitrā laikā nedaudz lipīga, sausā laikā spīdīga, bieži nokarājas pār cepurītes malu. Mīkstums sēra dzeltens, plāns, sulīgs, ar nemanāmu smaržu un sīvu piparu garšu, griezumu vietās viegli sārtojas.
 Stobriņi: brūnsarkani, pieauguši vai nedaudz nolaideni gar kātiņu, vecumā uzpūtušies. Atveres sarkanbrūnas, sākumā šauras, sēnei augot izplešas un kļūst iegareni stūrainas. Ārpus Latvijas Eiropā šai sēnei pazīstama varietāte Chalciporus piperatus var. hypochryseus, kuras vienīgā atšķirība no pamatformas ir koši dzelteni stobriņi un atveres. Reizēm to atzīst par atsevišķu sugu.
 Kātiņš: gluds, cilindrisks, parasti uz leju tievāks, bieži līks, cepurītes krāsā vai nedaudz gaišāks. Garums līdz 8 cm, resnums 1—1,5 cm. Kātiņa mīkstums citrondzeltens, ar dzeltenu sulu, pie pamata ar dzelteniem sēņotnes pinumiem.
 Sporas: gludas, elipsoīdas, dzeltenīgas, masā dzeltenbrūnas vai rūsas brūnas, 7—12/3—4 µm.
 Bazīdijas: četrsporu, 20—28/6—8 µm.
 Cistīdas: vārpstveida, 30—50/9—12 µm.

Augšanas apstākļi 

Priežu mikorizas sēne. Aug no jūlija līdz septembrim sausos skuju koku, īpaši priežu mežos, bieži gar meža ceļiem un krūmājos, biežāk pa vienai. Izvēlas smilšainas augsnes. Piparu rubīnbeka bieži aug kopā ar sarkanajām mušmirēm un daļa mikologu uzskata, ka šī sēne parazitē uz tām.

Barības vērtība 

Sīvās sulas dēļ parasti ēdama tikai nelielos daudzumos kā garšviela pie citiem ēdieniem, dažreiz tādēļ tiek raksturota kā neēdama. Žāvējot sīvā garša izzūd, cepot un vārot ievērojami vājinās. PSRS sēņu sagataves punktos tika uzskatīta par mazvērtīgu piejaukumu.

Līdzīgās sugas 

Var tikt sajaukta ar Latvijā vēl droši neatrasto rubīna samtbeku (Xerocomus rubinus), kurai nav sīvas garšas un kuras cepurītes mīkstums ir bālgans vai gaiši kanēļsarkans. Ir līdzība ar govju sviestbeku, no kuras atšķiras ar tumšākiem un sarkanīgiem stobriņiem, kā arī ar sīvo garšu.

Skatīt arī 

 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā
 Sēņu tirdzniecība
 Rubīnbeku ģints

Atsauces

Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Sugu enciklopēdija
 Meďovec korenistý (slovāku)
 Mycoweb
 California Fungi—Chalciporus piperatus
 Boletales.com
 Peppery Bolete
 MushroomExpert.com

Bekas
Ēdamās sēnes
Stobriņu sēnes
Piparu rubīnbeka , agrāk arī piparu sviestbeka un piparu beka ( Chalciporus piperatus , agrāk arī suillus piperatus un boletus piperatus ) ir neliela Latvijā vidēji bieži sastopama beku dzimtas sēne , kuras augļķermeņi tiek lietoti pārtikā . Izvēlēta par rubīnbeku ģints tipisko sugu . Sēnes apraksts Cepurīte : krāsa oranžbrūna , dzeltenbrūna vai sarkanbrūna . Forma sākumā pusapaļa , vēlāk izpletusies līdz polsterveida . Platums līdz reti līdzcm . Virsmiziņa mitrā laikā nedaudz lipīga , sausā laikā spīdīga , bieži nokarājas pār cepurītes malu . Mīkstums sēra dzeltens , plāns , sulīgs , ar nemanāmu smaržu un sīvu piparu garšu , griezumu vietās viegli sārtojas . Stobriņi : brūnsarkani , pieauguši vai nedaudz nolaideni gar kātiņu , vecumā uzpūtušies . Atveres sarkanbrūnas , sākumā šauras , sēnei augot izplešas un kļūst iegareni stūrainas . Ārpus Latvijas Eiropā šai sēnei pazīstama varietāte Chalciporus piperatus var. hypochryseus , kuras vienīgā atšķirība no pamatformas ir koši dzelteni stobriņi un atveres . Reizēm to atzīst par atsevišķu sugu . Kātiņš : gluds , cilindrisks , parasti uz leju tievāks , bieži līks , cepurītes krāsā vai nedaudz gaišāks . Garums līdzcm , resnums 1,5 cm . Kātiņa mīkstums citrondzeltens , ar dzeltenu sulu , pie pamata ar dzelteniem sēņotnes pinumiem . Sporas : gludas , elipsoīdas , dzeltenīgas , masā dzeltenbrūnas vai rūsas brūnas,12/3 — 4 µm . Bazīdijas : četrsporu , 28/6 — 8 µm . Cistīdas : vārpstveida , 50/9 — 12 µm . Augšanas apstākļi Priežu mikorizas sēne . Aug no jūlija līdz septembrim sausos skuju koku , īpaši priežu mežos , bieži gar meža ceļiem un krūmājos , biežāk pa vienai . Izvēlas smilšainas augsnes . Piparu rubīnbeka bieži aug kopā ar sarkanajām mušmirēm un daļa mikologu uzskata , ka šī sēne parazitē uz tām . Barības vērtība Sīvās sulas dēļ parasti ēdama tikai nelielos daudzumos kā garšviela pie citiem ēdieniem , dažreiz tādēļ tiek raksturota kā neēdama . Žāvējot sīvā garša izzūd , cepot un vārot ievērojami vājinās . PSRS sēņu sagataves punktos tika uzskatīta par mazvērtīgu piejaukumu . Līdzīgās sugas Var tikt sajaukta ar Latvijā vēl droši neatrasto rubīna samtbeku ( Xerocomus rubinus ) , kurai nav sīvas garšas un kuras cepurītes mīkstums ir bālgans vai gaiši kanēļsarkans . Ir līdzība ar govju sviestbeku , no kuras atšķiras ar tumšākiem un sarkanīgiem stobriņiem , kā arī ar sīvo garšu . Skatīt arī Sēņošana Sēnes kulinārijā Sēņu tirdzniecība Rubīnbeku ģints Atsauces Ārējās saites Index Fungorum Sugu enciklopēdija Meďovec korenistý ( slovāku ) Mycoweb California Fungi —Chalciporus piperatus Boletales.com Peppery Bolete MushroomExpert.com Bekas Ēdamās sēnes Stobriņu sēnes