Navarino
Navarino () ir Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Čīles Antarktikas provinces Kabo de Hornosas komūnā. Navarino ir arhipelāga ceturtā lielākā un otra apdzīvotākā sala. Lielākā apdzīvotā vieta ir provinces centrs Puertoviljamsa salas ziemeļu krastā.

Ģeogrāfija 
Sala uzvietojusies Ugunszemes arhipelāga dienvidaustrumos. Bīgla šaurums ziemeļos to atdala no Lielās Ugunszemes, Mareja šaurums rietumos — no Ostes salas, Piktona un Gorija šaurumi austrumos — no Piktona uun Lenoksa salām, bet dienvidos salas krastus apskalo Nasavas līcis. Salas ziemeļdaļa kalnaina, augstākais punkts 1118 m vjl, bet dienviddaļā pārpurvots līdzenums. Krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu. Salā valda vēss piejūras klimats, biežs lietus un stiprs rietumu vējš. Visa salas teritorija ietilpst Hornas raga biosfēras rezervāta teritorijā.

Vēsture 
Salu kopš 6000 gadu tālas senatnes līdz pat 20. gadsimta vidum apdzīvoja jaganu indiāņi, kas to dēvēja par Vullu (Wulla). Pirmie eiropieši, kas izcēlās salas krastā, bija holandiešu tirgoņa Žaka l'Ermita (Jacques l'Hermite) ekspedīcija 1624. gadā. Tagadējo nosaukumu salai 1830. gadā piešķīra britu ekspedīcija Filipa Pārkera Kinga vadībā par godu 1827. gadā notikušajai Navarino jūras kaujai Grieķijas neatkarības karā. Masveidā neaborigēnie ieceļotāji salā sāka ierasties zelta drudža laikā (1884-1906), kad tika nodibināta pirmā pastāvīgā apdzīvotā vieta Puertotoro (1892) salas austrumu krastā, kas mūsdienās ir pasaulē vistālāk dienvidos izvietotā pastāvīgi apdzīvotā vieta, ja neskaita Antarktikas pētniecības stacijas. 1927. gadā tika nodibināta Navarino komūnas pašvaldība. Komūnā tobrīd dzīvoja 395 cilvēki. 1953. gadā tika dibināta Puertoviljamsa.

Atsauces

Ārējās saites 

Ugunszeme
Čīles salas
Navarino ( ) ir Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos . Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Čīles Antarktikas provinces Kabo de Hornosas komūnā . Navarino ir arhipelāga ceturtā lielākā un otra apdzīvotākā sala . Lielākā apdzīvotā vieta ir provinces centrs Puertoviljamsa salas ziemeļu krastā . Ģeogrāfija Sala uzvietojusies Ugunszemes arhipelāga dienvidaustrumos . Bīgla šaurums ziemeļos to atdala no Lielās Ugunszemes , Mareja šaurums rietumos — no Ostes salas , Piktona un Gorija šaurumi austrumos — no Piktona uun Lenoksa salām , bet dienvidos salas krastus apskalo Nasavas līcis . Salas ziemeļdaļa kalnaina , augstākais punktsm vjl , bet dienviddaļā pārpurvots līdzenums . Krasti stipri izroboti , daudz līču un pussalu . Salā valda vēss piejūras klimats , biežs lietus un stiprs rietumu vējš . Visa salas teritorija ietilpst Hornas raga biosfēras rezervāta teritorijā . Vēsture Salu kopšgadu tālas senatnes līdz pat gadsimta vidum apdzīvoja jaganu indiāņi , kas to dēvēja par Vullu ( Wulla ) . Pirmie eiropieši , kas izcēlās salas krastā , bija holandiešu tirgoņa Žaka l' Ermita ( Jacques l' Hermite ) ekspedīcija gadā . Tagadējo nosaukumu salai gadā piešķīra britu ekspedīcija Filipa Pārkera Kinga vadībā par godu gadā notikušajai Navarino jūras kaujai Grieķijas neatkarības karā . Masveidā neaborigēnie ieceļotāji salā sāka ierasties zelta drudža laikā kad tika nodibināta pirmā pastāvīgā apdzīvotā vieta Puertotorosalas austrumu krastā , kas mūsdienās ir pasaulē vistālāk dienvidos izvietotā pastāvīgi apdzīvotā vieta , ja neskaita Antarktikas pētniecības stacijas . gadā tika nodibināta Navarino komūnas pašvaldība . Komūnā tobrīd dzīvojacilvēki . gadā tika dibināta Puertoviljamsa . Atsauces Ārējās saites Ugunszeme Čīles salas