PSRS Pārtikas programma
PSRS Pārtikas programma tika pieņemta PSKP Centrālkomitejas 1982. gada maija plēnumā, lai pārvarētu pārtikas preču trūkumu valstī. To pieņēma laika posmam līdz 1990. gadam, un tā paredzēja intensificēt lauksaimniecības produktu ražošanu.

Pārtikas produktu trūkums pastāvēja gandrīz visu PSRS pastāvēšanas laiku. Pēdējais lielais bads bija 1947. gadā. PSRS vadītāji neatlaidīgi uzskatīja, ka pārtikas problēmu atrisinās aizvien lielākas investīcijas neefektīvajā kolhozu sistēmā. Valsts arī subsidēja pārtikas produktu cenas veikalos, uzturot tās zemākas par iepirkuma cenām. Piemēram, gaļas cena veikalā bija 2-3 reizes zemāka par tās ražošanas izmaksām. Vēl viens iemesls preču trūkumam bija apgrozībā esošās naudas apjoma pieaugums. Augot iedzīvotāju ienākumiem, preču cenas desmitgadēm palika nemainīgas, tādējādi veicinot jau tā trūkstošo pārtikas produktu ātrāku izpirkšanu. Taču PSRS vadība nebija gatava nekādiem cenu paaugstinājumiem, lai neizraisītu iedzīvotāju protestus. Lai arī PSRS gandrīz 30% no budžeta tērēja lauksaimniecības izdevumiem, tā joprojām nespēja nodrošināt valsti ar pārtiku. Pieauga kviešu imports no Rietumiem. 1970. gadu sākumā PSRS importēja ap 7 miljoniem tonnu kviešu, bet 1982. gadā jau 45 miljonus tonnu. 1981. gadā PSRS kļuva par lielāko gaļas importētāju pasaulē – tā ieveda 1 miljonu tonnu gaļas. Vienlaikus, mākslīgi zemu uzturētā maizes cena bija zemāka par lopbarības cenu un zemnieki cūkas bieži baroja ar maizi.

Pārtikas programmas pieņemšana bija atzīšanās tajā, ka valstī pastāv akūtas problēmas ar pārtiku. Par programmas autoru uzskatīja Mihailu Gorbačovu, kurš tajā laikā Politbirojā bija atbildīgs par lauksaimniecības nozari.

Programma paredzēja palielināt pārtikas preču ražošanu 2,5 reizes laikā līdz 1990. gadam. Tā paredzēja lielākas investīcijas tehnikā un mēslojumā, kolhoznieku motivācijā, kā arī lielāku agrorūpniecisko kompleksu veidošana. Paredzētie uzlabojumi nerisināja padomju lauksaimniecības patieso problēmu – neefektīvos kolhozus – bet paredzēja tiem dot vēl vairāk naudas. Programmas izvirzītos pārtikas produktu patēriņu mērķus vēl 2011. gadā Krievijas Federācijai nebija izdevies sasniegt.

Atsauces

Padomju Savienība
PSRS Pārtikas programma tika pieņemta PSKP Centrālkomitejas gada maija plēnumā , lai pārvarētu pārtikas preču trūkumu valstī . To pieņēma laika posmam līdz gadam , un tā paredzēja intensificēt lauksaimniecības produktu ražošanu . Pārtikas produktu trūkums pastāvēja gandrīz visu PSRS pastāvēšanas laiku . Pēdējais lielais bads bija gadā . PSRS vadītāji neatlaidīgi uzskatīja , ka pārtikas problēmu atrisinās aizvien lielākas investīcijas neefektīvajā kolhozu sistēmā . Valsts arī subsidēja pārtikas produktu cenas veikalos , uzturot tās zemākas par iepirkuma cenām . Piemēram , gaļas cena veikalā bijareizes zemāka par tās ražošanas izmaksām . Vēl viens iemesls preču trūkumam bija apgrozībā esošās naudas apjoma pieaugums . Augot iedzīvotāju ienākumiem , preču cenas desmitgadēm palika nemainīgas , tādējādi veicinot jau tā trūkstošo pārtikas produktu ātrāku izpirkšanu . Taču PSRS vadība nebija gatava nekādiem cenu paaugstinājumiem , lai neizraisītu iedzīvotāju protestus . Lai arī PSRS gandrīz no budžeta tērēja lauksaimniecības izdevumiem , tā joprojām nespēja nodrošināt valsti ar pārtiku . Pieauga kviešu imports no Rietumiem . gadu sākumā PSRS importēja apmiljoniem tonnu kviešu , bet gadā jaumiljonus tonnu . gadā PSRS kļuva par lielāko gaļas importētāju pasaulē – tā ievedamiljonu tonnu gaļas . Vienlaikus , mākslīgi zemu uzturētā maizes cena bija zemāka par lopbarības cenu un zemnieki cūkas bieži baroja ar maizi . Pārtikas programmas pieņemšana bija atzīšanās tajā , ka valstī pastāv akūtas problēmas ar pārtiku . Par programmas autoru uzskatīja Mihailu Gorbačovu , kurš tajā laikā Politbirojā bija atbildīgs par lauksaimniecības nozari . Programma paredzēja palielināt pārtikas preču ražošanu5 reizes laikā līdz gadam . Tā paredzēja lielākas investīcijas tehnikā un mēslojumā , kolhoznieku motivācijā , kā arī lielāku agrorūpniecisko kompleksu veidošana . Paredzētie uzlabojumi nerisināja padomju lauksaimniecības patieso problēmu – neefektīvos kolhozus – bet paredzēja tiem dot vēl vairāk naudas . Programmas izvirzītos pārtikas produktu patēriņu mērķus vēl gadā Krievijas Federācijai nebija izdevies sasniegt . Atsauces Padomju Savienība