Tigrajas karš
Tigrajas karš () ir karš Etiopijā, kas sākās 2020. gada 3. novembrī Tigrajas reģionā, vēlāk karadarbība notika arī Amharas un Afaras reģionos. Tigrajas Tautas atbrīvošanās frontes karaspēks cīnījās pret Etiopijas Nacionālajiem aizsardzības spēkiem un Eritrejas aizsardzības spēkiem. Tigrajas Tautas atbrīvošanās fronte 2021. gada novembrī vienojās ar deviņām citām pretošanās grupām dažādos Etiopijas reģionos, izveidojot pret centrālo valdību vērsto Etiopijas federālistu un konfederālistu spēku apvienoto fronti.

Priekšvēsture 
2018. gadā par Etiopijas premjerministru ievēlētais Abijs Ahmeds izveidoja Labklājības partiju ar mērķi veicināt vienotas etiopiešu nacionālās identitātes un pilsoniskas sabiedrības veidošanu. Tigrajas tautas atbrīvošanās frontes līderi atteicās iekļauties jaunveidojamajā spēkā un sāka īstenot no centrālās valdības faktiski neatkarīgu politiku Tigrajas reģionā.

Norise 
2020. gada novembrī Etiopijas Nacionālie aizsardzības spēki iebruka Tigrajā, taču līdz 2021. gada jūlijam tika izspiesti no reģiona. Nākamajos mēnešos Tigrajas Aizsardzības spēki iebruka kaimiņos esošajos Amharas un Afaras reģionos un 2021. gada novembra sākumā nonāca 190 kilometru attālumā no galvaspilsētas Adisabebas. Premjerministrs Ahmeds izsludināja ārkārtas stāvokli un vadīja pretuzbrukumu. 20. decembrī Tigrajas spēki atkāpās no kaimiņu provincēm un pauda gatavību uzsākt pamiera sarunas.
Visa bruņotā konflikta laikā no karadarbības zonas pienākušas ziņas par daudziem abu pušu veiktiem noziegumiem: civiliedzīvotāju masu slepkavībām, izvarošanām, spīdzināšanām, etnisko tīrīšanu, civilo objektu bombardēšanu. Tiek lēsts, ka konflikta laikā dzīvību zaudējuši vismaz 10 000 civiliedzīvotāju, taču Tigrajas puse min pat piecreiz lielāku skaitli.  
2022. gada 24. martā Etiopijas valdība izsludināja humāno pamieru uz nenoteiktu laiku, tomēr pēc miera sarunu neizdošanās 2022. gada 24. augustā atsākās karadarbība.

Atsauces 

Etiopija
Kari Āfrikā
Tigrajas karš ( ) ir karš Etiopijā , kas sākās gada novembrī Tigrajas reģionā , vēlāk karadarbība notika arī Amharas un Afaras reģionos . Tigrajas Tautas atbrīvošanās frontes karaspēks cīnījās pret Etiopijas Nacionālajiem aizsardzības spēkiem un Eritrejas aizsardzības spēkiem . Tigrajas Tautas atbrīvošanās fronte gada novembrī vienojās ar deviņām citām pretošanās grupām dažādos Etiopijas reģionos , izveidojot pret centrālo valdību vērsto Etiopijas federālistu un konfederālistu spēku apvienoto fronti . Priekšvēsture 2018. gadā par Etiopijas premjerministru ievēlētais Abijs Ahmeds izveidoja Labklājības partiju ar mērķi veicināt vienotas etiopiešu nacionālās identitātes un pilsoniskas sabiedrības veidošanu . Tigrajas tautas atbrīvošanās frontes līderi atteicās iekļauties jaunveidojamajā spēkā un sāka īstenot no centrālās valdības faktiski neatkarīgu politiku Tigrajas reģionā . Norise 2020. gada novembrī Etiopijas Nacionālie aizsardzības spēki iebruka Tigrajā , taču līdz gada jūlijam tika izspiesti no reģiona . Nākamajos mēnešos Tigrajas Aizsardzības spēki iebruka kaimiņos esošajos Amharas un Afaras reģionos un gada novembra sākumā nonācakilometru attālumā no galvaspilsētas Adisabebas . Premjerministrs Ahmeds izsludināja ārkārtas stāvokli un vadīja pretuzbrukumu . decembrī Tigrajas spēki atkāpās no kaimiņu provincēm un pauda gatavību uzsākt pamiera sarunas . Visa bruņotā konflikta laikā no karadarbības zonas pienākušas ziņas par daudziem abu pušu veiktiem noziegumiem : civiliedzīvotāju masu slepkavībām , izvarošanām , spīdzināšanām , etnisko tīrīšanu , civilo objektu bombardēšanu . Tiek lēsts , ka konflikta laikā dzīvību zaudējuši vismaz 000 civiliedzīvotāju , taču Tigrajas puse min pat piecreiz lielāku skaitli . 2022. gada martā Etiopijas valdība izsludināja humāno pamieru uz nenoteiktu laiku , tomēr pēc miera sarunu neizdošanās gada augustā atsākās karadarbība . Atsauces Etiopija Kari Āfrikā