Reliģiskais terorisms
Reliģiskais terorisms ir vardarbības veids, ko ietekmē reliģiskie uzskati vai identitāte, un ko izmanto, lai sasniegtu noteiktus reliģiskos mērķus.

Galvenās iezīmes 
Tā kā ne visi terorisma akti ir ar reliģisku motivāciju, terorisma pētniecībā visbiežāk par galveno terorisma veidu uzskata politisko vai baiļu ieviešanas vardarbību, kas ir vērsta pret nejauši izvēlētiem civiliedzīvotājiem un sabiedriskiem vides objektiem. Līdz ar to reliģiskā terorisma galvenās iezīmes ir tāds terorisma akta mērķis vai forma, ko nosaka reliģiski apsvērumi.

Pēc mērķa — reliģisko terorismu definē kā reliģisku pārliecību izmantošanu vardarbības attaisnošanai, kas seko kādam reliģiskajam imperatīvam. Sekojot šai izpratnei reliģiskie teroristi uz savu ticību raugās kā uz iedvesmas, leģitimācijas un pasaules uzskata avotu. Līdz ar to ticība, ka viņiem ir dievišķa sankcija vadīt svēto karu, ietekmē reliģisko kaujinieku izvirzīto prasību raksturu un mērogu, kā arī viņu īstenoto vardarbību.

Savukārt — pēc formas, tiklīdz reliģiskais terorisms nevis tiek īstenots sekojot kādam universālam reliģiskam imperatīvam, bet politiskam mērķim, šis terorisma veids tiek definēts kā politisks. Piemērs reliģiskai etniskai grupai, kuras mērķi nav reliģiski, ir PIRA (Pagaidu Īrijas Republikāņu armija, The Provisional Irish Republican Army). Lai gan tās biedri galvenokārt ir katoļi, IRA mērķis ir izraidīt britu spēkus no reģiona un atkal apvienot Ziemeļīriju ar Republiku, nevis izveidot reliģisku valdību vai valsti. Pretstatīta varētu būt Islāma Valsts, kas izmanto islāma reliģijas pamatnostādnes, lai aicinātu citus gan pievienoties islāma ticībai un Islāma Valstij, gan par virsmērķi sludina islāma kā vadošās reliģijas dibināšanu.

Atšķirībā no laicīgā terorisma, “reliģiskais terorisms” visbiežāk tiek uzskatīts, ka sastāv no simboliskiem upurēšanas, šķīstīšanas aktiem vai dievkalpojumiem, ko iedvesmojis Dievs, nevis no darbībām, kuru mērķis ir vēstījumu kādam politiskajam elektorātam vai kāda politiķa vārdā. Proti, visbiežāk reliģiskā terorisma ideju paudēji ir dieva izraudzītie vai pravieši. Tomēr reliģiskā terorisma pētniecība sastopas bieži vien ar būtiskiem šķēršļiem — kā tiek definēta reliģija; kas tiek uzskatīts par reliģiozu mērķi; vai politiskas un reliģiozas organizācijas ir strikti nošķiramas; un vai nošķirot reliģiozitātes aspektu netiek marginalizētas visas reliģiskās pārliecības, kas var tikt ielasītas terorisma aktu analīzē?

Skatīt arī 
 Islāma terorisms
 Terorisms
 Terorisms Latvijā
 Radikālais islāms

Atsauces 

Terorisms
Reliģija
Reliģiskais terorisms ir vardarbības veids , ko ietekmē reliģiskie uzskati vai identitāte , un ko izmanto , lai sasniegtu noteiktus reliģiskos mērķus . Galvenās iezīmes Tā kā ne visi terorisma akti ir ar reliģisku motivāciju , terorisma pētniecībā visbiežāk par galveno terorisma veidu uzskata politisko vai baiļu ieviešanas vardarbību , kas ir vērsta pret nejauši izvēlētiem civiliedzīvotājiem un sabiedriskiem vides objektiem . Līdz ar to reliģiskā terorisma galvenās iezīmes ir tāds terorisma akta mērķis vai forma , ko nosaka reliģiski apsvērumi . Pēc mērķa — reliģisko terorismu definē kā reliģisku pārliecību izmantošanu vardarbības attaisnošanai , kas seko kādam reliģiskajam imperatīvam . Sekojot šai izpratnei reliģiskie teroristi uz savu ticību raugās kā uz iedvesmas , leģitimācijas un pasaules uzskata avotu . Līdz ar to ticība , ka viņiem ir dievišķa sankcija vadīt svēto karu , ietekmē reliģisko kaujinieku izvirzīto prasību raksturu un mērogu , kā arī viņu īstenoto vardarbību . Savukārt — pēc formas , tiklīdz reliģiskais terorisms nevis tiek īstenots sekojot kādam universālam reliģiskam imperatīvam , bet politiskam mērķim , šis terorisma veids tiek definēts kā politisks . Piemērs reliģiskai etniskai grupai , kuras mērķi nav reliģiski , ir PIRA ( Pagaidu Īrijas Republikāņu armija , The Provisional Irish Republican Army ) . Lai gan tās biedri galvenokārt ir katoļi , IRA mērķis ir izraidīt britu spēkus no reģiona un atkal apvienot Ziemeļīriju ar Republiku , nevis izveidot reliģisku valdību vai valsti . Pretstatīta varētu būt Islāma Valsts , kas izmanto islāma reliģijas pamatnostādnes , lai aicinātu citus gan pievienoties islāma ticībai un Islāma Valstij , gan par virsmērķi sludina islāma kā vadošās reliģijas dibināšanu . Atšķirībā no laicīgā terorisma , “ reliģiskais terorisms ” visbiežāk tiek uzskatīts , ka sastāv no simboliskiem upurēšanas , šķīstīšanas aktiem vai dievkalpojumiem , ko iedvesmojis Dievs , nevis no darbībām , kuru mērķis ir vēstījumu kādam politiskajam elektorātam vai kāda politiķa vārdā . Proti , visbiežāk reliģiskā terorisma ideju paudēji ir dieva izraudzītie vai pravieši . Tomēr reliģiskā terorisma pētniecība sastopas bieži vien ar būtiskiem šķēršļiem — kā tiek definēta reliģija ; kas tiek uzskatīts par reliģiozu mērķi ; vai politiskas un reliģiozas organizācijas ir strikti nošķiramas ; un vai nošķirot reliģiozitātes aspektu netiek marginalizētas visas reliģiskās pārliecības , kas var tikt ielasītas terorisma aktu analīzē ? Skatīt arī Islāma terorisms Terorisms Terorisms Latvijā Radikālais islāms Atsauces Terorisms Reliģija