Čukotkas rajons
Čukotkas rajons (, , ) ir Krievijas Čukotkas autonomā apvidus administratīvais rajons tā ziemeļaustrumos. Administratīvais centrs ir Lavrentijas ciems. Pašvaldības nozīmē rajona teritorijā izveidots Čukotkas municipālais rajons (Чукотский муниципальный район), kas iedalās sešās lauku apmetnēs (сельское поселение). Rajona teritorijā atrodas Eirāzijas galējais austrumu punkts Dežņova rags.

Ģeogrāfija 
Rajons izvietojies Čukotkas autonomā apvidus ziemeļaustrumu daļā, aizņem Čukču pussalas ziemeļu daļu — Daurkina pussalu. Ziemeļrietumos robežojas ar Iviltinas rajonu, rietumos un dienvidos — ar Provideņijas rajonu. Ziemeļos rajona krastus apskalo Čukču jūra, dienvidos — Beringa jūra. Austrumos Beringa šaurums rajonu atdala no Ziemeļamerikas Sjūarda pussalas. Šaurumā atrodas rajonam piederošā Diomida salu Ratmanova sala.

Lielāko daļu rajona teritorijas aizņem Ginkanija grēda ar augstāko punktu 978 m vjl. Rajona lielākā daļa izvietojusies dienvidos no polārā loka, tā ainavu veido galvenokārt tundra un kalnu tundra. Valda mūžīgais sasalums.

Valda arktiskais klimats. Februāra gaisa temperatūra no -18 līdz -42 °C, jūlija — no +4 līdz +14 °C. Ziemā spēcīgas sniega vētras ar vēja ātrumu līdz 35 m/s.

Rajona teritorijā vairākas derīgo izrakteņu atradnes — zelts, polimetālu rūdas, dzīvsudrabs, alva, akmeņogles, bet rūpnieciska ieguve netiek veikta.

Liela daļa rajona teritorijas ietilpst Beringijas nacionālajā parkā (Koļučinas, Čegitunas un Dežņova iecirkņi).

Vēsture 
Rajons dibināts 1927. gadā Tālo Austrumu novada sastāvā ar centru Lavrentijas kultūras bāzē. 1930. gadā rajons iekļauts jaundibinātajā Čukotkas nacionālajā apvidū un rajona centrs pārcelts uz Ueļenas ciemu. 1946. gadā rajona centrs pārcelts atpakaļ uz Lavrentiju. 1953. gadā rajona rietumu daļa pievienota jaundibinātajam Iviltinas rajonam, bet 1957. gadā dienvidrietumu daļa izdalīta kā atsevišķs Provideņijas rajons.

Iedzīvotāji 
Čukotkas rajons vēsturiski ir jaukta čukču un eskimosu apdzīvota teritorija, kur šie etnosi veido ap 80 % no kopējā iedzīvotāju skaita, no kuriem savukārt čukči 88%, bet eskimosi — 11 %. Rajonā dzīvojošie eskimosi (Lavrentijas un Lorinas ciemos) vēsturiski runā atšķirīgā juitu valodas variantā — nivukagmītā jeb naukaniešu valodā (pēc mūsdienās pamestā senā Naukanas ciema). Šo valodu joprojām prot ap 50 vecāka gadagājuma cilvēki.

Rajona teritorijā dzīvo ap 3900 iedzīvotāju, no tiem 29% — rajona centrā Lavrentijā, kur mīt 1143 cilvēki. Citas rajona pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Lorinas (971 iedzīvotājs), Ueļena (599), Ņeškanas (574), Inčouna (360) un Enurminas (278).

Rajona teritorijā vairākas funkcionējošas vai slēgtas polārstacijas — Misnetena, Misdežņova, Ostrovratmanova, Ueļena.

Atsauces

Ārējās saites 

Čukotkas autonomais apvidus
Krievijas rajoni
Čukotkas rajons ( , , ) ir Krievijas Čukotkas autonomā apvidus administratīvais rajons tā ziemeļaustrumos . Administratīvais centrs ir Lavrentijas ciems . Pašvaldības nozīmē rajona teritorijā izveidots Čukotkas municipālais rajons ( Чукотский муниципальный район ) , kas iedalās sešās lauku apmetnēs ( сельское поселение ) . Rajona teritorijā atrodas Eirāzijas galējais austrumu punkts Dežņova rags . Ģeogrāfija Rajons izvietojies Čukotkas autonomā apvidus ziemeļaustrumu daļā , aizņem Čukču pussalas ziemeļu daļu — Daurkina pussalu . Ziemeļrietumos robežojas ar Iviltinas rajonu , rietumos un dienvidos — ar Provideņijas rajonu . Ziemeļos rajona krastus apskalo Čukču jūra , dienvidos — Beringa jūra . Austrumos Beringa šaurums rajonu atdala no Ziemeļamerikas Sjūarda pussalas . Šaurumā atrodas rajonam piederošā Diomida salu Ratmanova sala . Lielāko daļu rajona teritorijas aizņem Ginkanija grēda ar augstāko punktum vjl . Rajona lielākā daļa izvietojusies dienvidos no polārā loka , tā ainavu veido galvenokārt tundra un kalnu tundra . Valda mūžīgais sasalums . Valda arktiskais klimats . Februāra gaisa temperatūra nolīdz ° C , jūlija — no + 4 līdz +14 ° C . Ziemā spēcīgas sniega vētras ar vēja ātrumu līdzm /s . Rajona teritorijā vairākas derīgo izrakteņu atradnes — zelts , polimetālu rūdas , dzīvsudrabs , alva , akmeņogles , bet rūpnieciska ieguve netiek veikta . Liela daļa rajona teritorijas ietilpst Beringijas nacionālajā parkā ( Koļučinas , Čegitunas un Dežņova iecirkņi ) . Vēsture Rajons dibināts gadā Tālo Austrumu novada sastāvā ar centru Lavrentijas kultūras bāzē . gadā rajons iekļauts jaundibinātajā Čukotkas nacionālajā apvidū un rajona centrs pārcelts uz Ueļenas ciemu . gadā rajona centrs pārcelts atpakaļ uz Lavrentiju . gadā rajona rietumu daļa pievienota jaundibinātajam Iviltinas rajonam , bet gadā dienvidrietumu daļa izdalīta kā atsevišķs Provideņijas rajons . Iedzīvotāji Čukotkas rajons vēsturiski ir jaukta čukču un eskimosu apdzīvota teritorija , kur šie etnosi veido ap % no kopējā iedzīvotāju skaita , no kuriem savukārt čukči , bet eskimosi — % . Rajonā dzīvojošie eskimosi ( Lavrentijas un Lorinas ciemos ) vēsturiski runā atšķirīgā juitu valodas variantā — nivukagmītā jeb naukaniešu valodā ( pēc mūsdienās pamestā senā Naukanas ciema ) . Šo valodu joprojām prot apvecāka gadagājuma cilvēki . Rajona teritorijā dzīvo apiedzīvotāju , no tiem — rajona centrā Lavrentijā , kur mītcilvēki . Citas rajona pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Lorinasiedzīvotājs ) , Ueļena Ņeškanas Inčounaun Enurminas Rajona teritorijā vairākas funkcionējošas vai slēgtas polārstacijas — Misnetena , Misdežņova , Ostrovratmanova , Ueļena . Atsauces Ārējās saites Čukotkas autonomais apvidus Krievijas rajoni