Deklarācija par Latvijas valsts atjaunošanu
1944. gada deklarācija par Latvijas valsts atjaunošanu bija deklarācija, kuru Otrā pasaules kara laikā neilgi pirms Vērmahta atkāpšanās no Rīgas 1944. gada 8. septembrī parakstīja 4. Saeimas priekšsēdētājs un Latvijas Centrālās padomes (LCP) loceklis Pauls Kalniņš, kurš tolaik bija likumīgs Latvijas Valsts prezidenta vietas izpildītājs.

Vēsture 
1943. gada 13. augustā slepeni nodibinātās Latvijas Centrālās padomes mērķis bija apvienot visas lielākās Latvijas politiskās partijas cīņā par neatkarīgas, demokrātiskas Latvijas atjaunošanu, noraidot katra veida diktatūru.
Pēc LCP ierosmes 1944. gada martā Fēlikss Cielēns izstrādāja Latvijas Centrālās padomes memorandu par nepieciešamību nekavējoties atjaunot Latvijas Republikas faktisko suverenitāti un izveidot Latvijas valdību, kuru parakstīja 188(+2) plaši pazīstami Latvijas sabiedrības pārstāvji (vēlāk parakstītājiem pievienojās vēl divas personas). Memorands bija domāts iesniegšanai Rietumvalstu valdībām, taču, lai nodrošinātu iespēju parakstu vākšanai okupācijas apstākļos, tas formāli bija adresēts Latviešu leģiona ģenerālinspektoram ģenerālim Rūdolfam Bangerskim.
1944. gada 29. aprīlī Gestapo apcietināja pirmo LCP priekšsēdētāju Konstantīnu Čaksti un ģenerālsekretāru Ludvigu Sēju.

Pirms LCP vadības pārcelšanās uz Zviedriju tā 1944. gada 8. septembrī organizēja savu pēdējo sanāksmi Rīgā, kurā piedalījās tās otrais priekšsēdētājs Verners Tepfers, viņa palīgs Jānis Breikšs, Mintauts Čakste, Pauls Kalniņš, bīskaps Jāzeps Rancāns u.c. Sapulces dalībnieki plānoja pārņemt varu un deklarēt Latvijas neatkarības atjaunošanu Vācijas karaspēka atkāpšanās brīdī. Iespējamās valdības vadītāja vārds šajā dokumentā nebija ierakstīts, taču sēdes atsevišķā protokolā norādīts, ka par Ministru prezidentu aicināms profesors Konstantīns Čakste, bet gadījumā, ja viņš nebūtu Latvijā, senators Mintauts Čakste.

Deklarācijā par Latvijas valsts atjaunošanu bija paziņots, ka:

Tomēr Rīgas atstāšanas laikā 1944. gada septembrī un oktobrī LCP nespēja izmantot latviešu militāro vienību potenciālu un publiskot deklarāciju par Latvijas neatkarības atjaunošanu. Savukārt Alfrēds Rozenbergs 1944. gada 30. novembrī parakstīja atzinumu par Latvijas Nacionālās komitejas (LNK) izveidošanas lietderību, kas gan tika sasaukta tikai 1945. gada 20. februārī Potsdamā.

Atsauces 

Latvijas vēsture
Otrais pasaules karš
1944. gada deklarācija par Latvijas valsts atjaunošanu bija deklarācija , kuru Otrā pasaules kara laikā neilgi pirms Vērmahta atkāpšanās no Rīgas gada septembrī parakstīja Saeimas priekšsēdētājs un Latvijas Centrālās padomes ( LCP ) loceklis Pauls Kalniņš , kurš tolaik bija likumīgs Latvijas Valsts prezidenta vietas izpildītājs . Vēsture 1943. gada augustā slepeni nodibinātās Latvijas Centrālās padomes mērķis bija apvienot visas lielākās Latvijas politiskās partijas cīņā par neatkarīgas , demokrātiskas Latvijas atjaunošanu , noraidot katra veida diktatūru . Pēc LCP ierosmes gada martā Fēlikss Cielēns izstrādāja Latvijas Centrālās padomes memorandu par nepieciešamību nekavējoties atjaunot Latvijas Republikas faktisko suverenitāti un izveidot Latvijas valdību , kuru parakstīja + 2 ) plaši pazīstami Latvijas sabiedrības pārstāvji ( vēlāk parakstītājiem pievienojās vēl divas personas ) . Memorands bija domāts iesniegšanai Rietumvalstu valdībām , taču , lai nodrošinātu iespēju parakstu vākšanai okupācijas apstākļos , tas formāli bija adresēts Latviešu leģiona ģenerālinspektoram ģenerālim Rūdolfam Bangerskim . 1944. gada aprīlī Gestapo apcietināja pirmo LCP priekšsēdētāju Konstantīnu Čaksti un ģenerālsekretāru Ludvigu Sēju . Pirms LCP vadības pārcelšanās uz Zviedriju tā gada septembrī organizēja savu pēdējo sanāksmi Rīgā , kurā piedalījās tās otrais priekšsēdētājs Verners Tepfers , viņa palīgs Jānis Breikšs , Mintauts Čakste , Pauls Kalniņš , bīskaps Jāzeps Rancāns u.c. Sapulces dalībnieki plānoja pārņemt varu un deklarēt Latvijas neatkarības atjaunošanu Vācijas karaspēka atkāpšanās brīdī . Iespējamās valdības vadītāja vārds šajā dokumentā nebija ierakstīts , taču sēdes atsevišķā protokolā norādīts , ka par Ministru prezidentu aicināms profesors Konstantīns Čakste , bet gadījumā , ja viņš nebūtu Latvijā , senators Mintauts Čakste . Deklarācijā par Latvijas valsts atjaunošanu bija paziņots , ka : Tomēr Rīgas atstāšanas laikā gada septembrī un oktobrī LCP nespēja izmantot latviešu militāro vienību potenciālu un publiskot deklarāciju par Latvijas neatkarības atjaunošanu . Savukārt Alfrēds Rozenbergs gada novembrī parakstīja atzinumu par Latvijas Nacionālās komitejas ( LNK ) izveidošanas lietderību , kas gan tika sasaukta tikai gada februārī Potsdamā . Atsauces Latvijas vēsture Otrais pasaules karš