Raganu lidojums
Raganu lidojums () ir spāņu gleznotāja Fransisko Gojas 1798. gadā pabeigta eļļas krāsas glezna. Tā bija daļa no sešu darbu sērijas, kas bija veltīta raganošanai. Tās 1798. gadā iegādājās Osunas hercogs un hercogiene. 
Tā tikusi raksturota kā "skaistākā un spēcīgākā Gojas Osunas raganu glezna."

Gleznu Osunas hercogam un hercogienei pārdeva 1798. gada 27. jūnijā, kuri to iegādājās savas Madrides pievārtes villas La Alameda dekorēšanai. To atkal pārdeva 1896. gadā publiskā Osunas īpašumu izsolē, kur to iegādājās Ramons Ibarra, un atkal 1985. gadā, kad pircējs bija Haime Ortiss Patinjo. Visbeidzot, 1999. gadā iegādājās Prado muzejs, kur glezna atrodas arī šobrīd.

Gleznas centrā redzamas trīs puskailas raganas, kuras valkā tradicionālu Spānijas inkvizīcijas laikam raksturīgu smailu cepuri coroza. 
Tās gaisā pacēlušas kailu tēlu, to mutes ir tuvu upurim, it kā tās taisītos to apēst vai sūkt tā asinis. 
Zemāk divi tēli zemnieku tērpos novērsušies no notiekošā: viens pieplacis zemei un aizspiedis ausis, otrs mēģina aizbēgt, apsedzoties ar segu, labās rokas pirkstus salicis pigas žestā, lai novērstu ļaunās acs ietekmi. No labās puses parādās ēzelis, šķietami neredzot notiekošo.

Vispārējais zinātniskais uzskats ir, ka glezna attēlo racionālistu māņticības un nezināšanas kritiku, jo īpaši par reliģiskām lietām: raganu coroza cepures ne tikai simbolizē Spānijas inkvizīcijas vardarbību (augšupejoša liesma liecina, ka tās ir sodītas kā nenožēlojoši ķeceri un tiks sadedzinātas uz sārta), bet arī atgādina bīskapa mitru ar raksturīgajām divām smailēm. Tādējādi reliģisko tribunālu apsūdzības atspoguļojas uz pašiem tiem, kuru darbības netieši tiek pielīdzinātas māņticībai un ritualizētai upurēšanai. Blakusstāvētājus var uztvert vai nu kā satriektus, bet nespējīgus kaut ko darīt vai apzināti vienaldzīgus un nevēloties iejaukties.

Visbeidzot, ēzelis ir tradicionāls vienaldzības simbols.

Atsauces

Bibliogrāfija

Ārējās saites 

1798. gada gleznas
Fransisko Gojas gleznas
Raganu lidojums ( ) ir spāņu gleznotāja Fransisko Gojas gadā pabeigta eļļas krāsas glezna . Tā bija daļa no sešu darbu sērijas , kas bija veltīta raganošanai . Tās gadā iegādājās Osunas hercogs un hercogiene . Tā tikusi raksturota kā " skaistākā un spēcīgākā Gojas Osunas raganu glezna . " Gleznu Osunas hercogam un hercogienei pārdeva gada jūnijā , kuri to iegādājās savas Madrides pievārtes villas La Alameda dekorēšanai . To atkal pārdeva gadā publiskā Osunas īpašumu izsolē , kur to iegādājās Ramons Ibarra , un atkal gadā , kad pircējs bija Haime Ortiss Patinjo . Visbeidzot , gadā iegādājās Prado muzejs , kur glezna atrodas arī šobrīd . Gleznas centrā redzamas trīs puskailas raganas , kuras valkā tradicionālu Spānijas inkvizīcijas laikam raksturīgu smailu cepuri coroza . Tās gaisā pacēlušas kailu tēlu , to mutes ir tuvu upurim , it kā tās taisītos to apēst vai sūkt tā asinis . Zemāk divi tēli zemnieku tērpos novērsušies no notiekošā : viens pieplacis zemei un aizspiedis ausis , otrs mēģina aizbēgt , apsedzoties ar segu , labās rokas pirkstus salicis pigas žestā , lai novērstu ļaunās acs ietekmi . No labās puses parādās ēzelis , šķietami neredzot notiekošo . Vispārējais zinātniskais uzskats ir , ka glezna attēlo racionālistu māņticības un nezināšanas kritiku , jo īpaši par reliģiskām lietām : raganu coroza cepures ne tikai simbolizē Spānijas inkvizīcijas vardarbību ( augšupejoša liesma liecina , ka tās ir sodītas kā nenožēlojoši ķeceri un tiks sadedzinātas uz sārta ) , bet arī atgādina bīskapa mitru ar raksturīgajām divām smailēm . Tādējādi reliģisko tribunālu apsūdzības atspoguļojas uz pašiem tiem , kuru darbības netieši tiek pielīdzinātas māņticībai un ritualizētai upurēšanai . Blakusstāvētājus var uztvert vai nu kā satriektus , bet nespējīgus kaut ko darīt vai apzināti vienaldzīgus un nevēloties iejaukties . Visbeidzot , ēzelis ir tradicionāls vienaldzības simbols . Atsauces Bibliogrāfija Ārējās saites 1798. gada gleznas Fransisko Gojas gleznas