Otons IV
Otons IV (; dzimis 1175. gadā, miris ) bija viens no diviem Vācijas karaļiem no 1198. gada, no 1208. gada — vienīgais Vācijas karalis. Svētās Romas impērijas ķeizars no 1209. līdz 1215. gadam, kad bija spiests pamest troni. Vēsturē vienīgais Velfu dinastijas ķeizars, konfliktēja ar Romas pāvestu Inocentu III, kurš 1210. gadā Otonu ekskomunicēja.

Dzīvesgājums 
Uzaudzis Anglijā sava vectēva Henrija II galmā. Kļuva par Ričarda Lauvassirds pieņemto dēlu. Pēc Svētās Romas impērijas ķeizara Heinriha IV nāves impērijā izveidojās divas konkurējošas partijas Štaufeni un Velfi. Viena ar Anglijas atbalstu virzīja par Vācijas karali Otonu, otra — ar Francijas atbalstu Švābijas Filipu. 1198. gadā notika divas kronēšanas. Romas pāvests Inocents III izvēlējās atbalstīt Otonu, tomēr starp abiem pretendentiem turpinājās cīņa.

Hoenštaufeniem bija atbalsts impērijas aristokrātos, kamēr Velfus atbalstīja ekonomiski attīstītā Reinzeme, kurā dominēja Ķelne, kurai bija svarīgas tirdzniecības attiecības ar Angliju. Ķelnes arhibīskaps Ādolfs, sens Heinriha VI pretinieks, drīz pēc ķeizara nāves sāka meklēt jaunu troņa kandidātu. Ar Anglijas karaļa Ričarda I atbalstu arhibīskaps izvēlējās Oto IV, hercoga Heinriha Lauvas dēlu. Arhibīskaps Ādolfs ievēlēja un kronēja Oto IV par karali 1198. gada vasarā. Hoenštaufeni tikmēr panāca Švābijas Filipa ievēlēšanu par karali. Abu troņa pretendentu starpā izvērsās cīņa, kas turpinājās līdz Filipa nāvei 1208. gadā.

Oto IV sabojāja attiecības ar pāvestu, kurš 1210. gada 18. novembri viņu izslēdza no baznīcas. Francijas karalis Filips II Augusts pāvestam ieteica atbalstīt Frīdrihu II, kuru atbalstīja arī ietekmīgi vācu augstmaņi un garīdznieki. 1211. gada 31. martā pāvests atbrīvoja Oto IV vasaļus no uzticības zvēresta imperatoram, tam sekoja slepena Frīdriha II ievēlēšana par karali. Gan Oto IV, gan Frīdrihs II šajā laikā atradās Itālijā, kur karoja viens pret otru. Abi karaļi steidzās uz vācu zemēm, pie saviem atbalstītājiem. Frīdrihs II ar pāvesta un franču atbalstu cīņā uzvarēja, un līdz 1215. gadam Oto IV pretestība bija pilnībā sagrauta. 1214. gada 27. jūlijā Otons IV zaudēja Buvīnas kaujā Francijas karalim Filipam II Augustam, 1215. gadā atteicās no troņa, bet par ķeizaru 1220. gadā tika kronēts Frīdrihs II, kurš atzina Oto IV brāļa Frīdriha tiesības uz Velfu zemēm.

Atsauces

Ārējās saites 

1175. gadā dzimušie
1218. gadā mirušie
Velfu dinastija
Svētās Romas impērijas imperatori
Lejassaksijā dzimušie
Otons IV ( ; dzimis gadā , miris ) bija viens no diviem Vācijas karaļiem no gada , no gada — vienīgais Vācijas karalis . Svētās Romas impērijas ķeizars no līdz gadam , kad bija spiests pamest troni . Vēsturē vienīgais Velfu dinastijas ķeizars , konfliktēja ar Romas pāvestu Inocentu III , kurš gadā Otonu ekskomunicēja . Dzīvesgājums Uzaudzis Anglijā sava vectēva Henrija II galmā . Kļuva par Ričarda Lauvassirds pieņemto dēlu . Pēc Svētās Romas impērijas ķeizara Heinriha IV nāves impērijā izveidojās divas konkurējošas partijas Štaufeni un Velfi . Viena ar Anglijas atbalstu virzīja par Vācijas karali Otonu , otra — ar Francijas atbalstu Švābijas Filipu . gadā notika divas kronēšanas . Romas pāvests Inocents III izvēlējās atbalstīt Otonu , tomēr starp abiem pretendentiem turpinājās cīņa . Hoenštaufeniem bija atbalsts impērijas aristokrātos , kamēr Velfus atbalstīja ekonomiski attīstītā Reinzeme , kurā dominēja Ķelne , kurai bija svarīgas tirdzniecības attiecības ar Angliju . Ķelnes arhibīskaps Ādolfs , sens Heinriha VI pretinieks , drīz pēc ķeizara nāves sāka meklēt jaunu troņa kandidātu . Ar Anglijas karaļa Ričarda I atbalstu arhibīskaps izvēlējās Oto IV , hercoga Heinriha Lauvas dēlu . Arhibīskaps Ādolfs ievēlēja un kronēja Oto IV par karali gada vasarā . Hoenštaufeni tikmēr panāca Švābijas Filipa ievēlēšanu par karali . Abu troņa pretendentu starpā izvērsās cīņa , kas turpinājās līdz Filipa nāvei gadā . Oto IV sabojāja attiecības ar pāvestu , kurš gada novembri viņu izslēdza no baznīcas . Francijas karalis Filips II Augusts pāvestam ieteica atbalstīt Frīdrihu II , kuru atbalstīja arī ietekmīgi vācu augstmaņi un garīdznieki . gada martā pāvests atbrīvoja Oto IV vasaļus no uzticības zvēresta imperatoram , tam sekoja slepena Frīdriha II ievēlēšana par karali . Gan Oto IV , gan Frīdrihs II šajā laikā atradās Itālijā , kur karoja viens pret otru . Abi karaļi steidzās uz vācu zemēm , pie saviem atbalstītājiem . Frīdrihs II ar pāvesta un franču atbalstu cīņā uzvarēja , un līdz gadam Oto IV pretestība bija pilnībā sagrauta . gada jūlijā Otons IV zaudēja Buvīnas kaujā Francijas karalim Filipam II Augustam , gadā atteicās no troņa , bet par ķeizaru gadā tika kronēts Frīdrihs II , kurš atzina Oto IV brāļa Frīdriha tiesības uz Velfu zemēm . Atsauces Ārējās saites 1175. gadā dzimušie 1218. gadā mirušie Velfu dinastija Svētās Romas impērijas imperatori Lejassaksijā dzimušie