Brēmenes arhibīskapija
Brēmenes arhibīskapija (, 1072—1645), sākumā Hamburgas-Brēmenes arhibīskapija (, 848-1072), bija Romas Katoļu baznīcas province, kas sākotnēji aptvēra tagadējās Ziemeļvācijas teritoriju, Ziemeļvalstis un Baltijas zemes. Tās garīgie un laicīgie valdnieki bija Brēmenes arhibīskapi.

Vēsture 
Par pirmo Brēmenes bīskapu tiek uzskatīts Nortambrijas anglosakšu misionārs Villehads (), kas 787. gadā kristīja Vēzeres upes baseinā mītošās sakšu ciltis. Tomēr Brēmenes bīskapija dibināta tikai pēc tam, kad Romas ķeizars Kārlis Lielais galīgi pakļāva sakšu pretestību 804. gadā. Vikingu laiku sākumā par katoļu misijas vadītāju Ziemeļeiropā nozīmēja franku mūku Anskaru un 831. gadā iecēla viņu par Hamburgas arhibīskapu. Kad 845. gadā vikingi nopostīja Hamburgu, viņš pārcēlās uz Brēmeni, kur no 848. gada pildīja Hamburgas-Brēmenes arhibīskapa pienākumus.

No 865. līdz 888. gadam Hamburgas-Brēmenes arhibīskapa pienākumus pildīja Rimberts. Viņš sacerēja sava priekšgājēja dzīvesstāstu - Svētā Anskara dzīve (Vita sancti Anscarii), kurā cita starpā aprakstīts dāņu vikingu iebrukums Kursā 853. gadā un zviedru ķēniņa Olava sirojums Kursā ap 854. vai 855. gadu. 
870. gadā Romas pāvests apstiprināja apvienotās Hamburgas-Brēmenes arhibīskapijas izveidi. 983. gadā obodrīti nopostīja Hamburgu. No 1072. gada Hamburgas-Brēmenes arhibīskapiju dēvēja par Brēmenes arhibīskapiju. Pēc vikingu kristīšanas pabeigšanas 1104. gadā no Brēmenes arhibīskapijas tika atdalīta patstāvīga Lundas arhibīskapija.

Pāvests Eugenijs III 1147. gada 13. aprīlī izdeva krusta karu bullu pret pagāniem aiz vācu zemju robežām, kas pazīstama kā Divina dispensatione, ko uzskata par Ziemeļu krusta karu sākumu. Sakšu bruņinieki devās krusta karagājienā pret vendu pagāniem tagadējās Mēklenburgas un Brandenburgas teritorijā. Pakļautajās vendu zemēs Brēmenes arhibīskapam 1149. gadā tika izveidota Oldenburgas bīskapija, bet 1158. gadā Raceburgas un Šverīnes bīskapijas. 1160. gadā Oldenburgas bīskapiju pārdēvēja par Lībekas bīskapiju.

1165. gadā Lundas arhibīskaps Eskils iecēla Benediktiešu ordeņa mūku Fulko par bīskapu Igaunijā ("Aistu zemē"). 1186. gadā Brēmenes arhibīskaps Hartvigs II apstiprināja misionāru Meinardu par Ikšķiles bīskapu, 1188. gadā pāvests Klements III apstiprināja Livonijas bīskapijas izveidi. Livonijas krusta karu laikā 1255. gadā no Brēmenes arhibīskapijas atdalīja patstāvīgu Rīgas arhibīskapiju.

Sastāvdaļas

Brēmenes arhibīskapija 
 arhibīskapa sēdeklis Brēmenes un Hamburgas Doma baznīcās
 Oldenburgas bīskapija (Bistum Oldenburg, 972–1066, 1149–1160), vēlāk Lībekas bīskapija (Bistum Lübeck) pakļautajās obodrītu zemēs
 Raceburgas bīskapija (Bistum Ratzeburg, 1060–1066, no 1158) pakļautajās polabiešu zemēs
 Šverīnes bīskapija (Bistum Schwerin, 1060–1066, 1158—1648)

Lundas arhibīskapija (atdalījās 1104) 
 arhibīskapa sēdeklis Lundas Doma baznīcā
 Lundas bīskapija, dibināta 1060. gadā
 Orhūsas bīskapija (948)
 Fīnas bīskapija (988) ar bīskapa sēdekli Odenses baznīcā
 Ribes bīskapija (948)
 Šlēsvigas bīskapija (948)
 Olborgas bīskapija (1060/65)
 Viborgas bīskapija (1065)
 Tallinas bīskapija (1219)

Nidarosas arhibīskapija (atdalījās 1158) 
 arhibīskapa sēdeklis Nidarosas baznīcā (Trondheimā)
 Nidarosas bīskapija, dibināta 1080. gadā
 Bergenas (Bjørgvin) bīskapija (1067)
 Oslo bīskapija (1070)
 Islandes (Skálholt) bīskapija (1056)
 Fēru (Kirkjubøur) bīskapija (1111)
 Gardaras (Gardar) bīskapija (1126–1378)

Upsālas arhibīskapija (atdalījās 1179) 
 arhibīskapa sēdeklis Upsālas baznīcā
 Upsālas bīskapija, dibināta 1164. gadā, pirmās baznīcas Sigtunas pilsētā 
 Linšēpingas bīskapija (1120)
 Strengnesas (Strängnäs) bīskapija (1129)
 Skaras bīskapija (1014)
 Vesterosas (Västerås) bīskapija (1164)
 Vekšes (Växjö) bīskapija (1163)

Rīgas arhibīskapija (atdalījās 1255) 
 arhibīskapa sēdeklis Rīgas Doma baznīcā
 Livonijas bīskapija, dibināta 1186. gadā, pirmā baznīca Ikšķiles ciemā 
 Tērbatas bīskapija (1225), dibināta kā Leales bīskapija (1211/13)
 Sāmsalas-Vīkas bīskapija (1227/28)
 Kurzemes bīskapija (1234)
 Sēlijas bīskapija (1218-1226)
 Zemgales bīskapija (1226-1251)

Arhibīskapu baznīcas

Ārējās saites 

Romas katoļu bīskapijas
Brēmenes arhibīskapija ( ,1645 ) , sākumā Hamburgas-Brēmenes arhibīskapija ( , bija Romas Katoļu baznīcas province , kas sākotnēji aptvēra tagadējās Ziemeļvācijas teritoriju , Ziemeļvalstis un Baltijas zemes . Tās garīgie un laicīgie valdnieki bija Brēmenes arhibīskapi . Vēsture Par pirmo Brēmenes bīskapu tiek uzskatīts Nortambrijas anglosakšu misionārs Villehads ( ) , kas gadā kristīja Vēzeres upes baseinā mītošās sakšu ciltis . Tomēr Brēmenes bīskapija dibināta tikai pēc tam , kad Romas ķeizars Kārlis Lielais galīgi pakļāva sakšu pretestību gadā . Vikingu laiku sākumā par katoļu misijas vadītāju Ziemeļeiropā nozīmēja franku mūku Anskaru un gadā iecēla viņu par Hamburgas arhibīskapu . Kad gadā vikingi nopostīja Hamburgu , viņš pārcēlās uz Brēmeni , kur no gada pildīja Hamburgas-Brēmenes arhibīskapa pienākumus . No līdz gadam Hamburgas-Brēmenes arhibīskapa pienākumus pildīja Rimberts . Viņš sacerēja sava priekšgājēja dzīvesstāstu - Svētā Anskara dzīve ( Vita sancti Anscarii ) , kurā cita starpā aprakstīts dāņu vikingu iebrukums Kursā gadā un zviedru ķēniņa Olava sirojums Kursā ap vai gadu . 870. gadā Romas pāvests apstiprināja apvienotās Hamburgas-Brēmenes arhibīskapijas izveidi . gadā obodrīti nopostīja Hamburgu . No gada Hamburgas-Brēmenes arhibīskapiju dēvēja par Brēmenes arhibīskapiju . Pēc vikingu kristīšanas pabeigšanas gadā no Brēmenes arhibīskapijas tika atdalīta patstāvīga Lundas arhibīskapija . Pāvests Eugenijs III gada aprīlī izdeva krusta karu bullu pret pagāniem aiz vācu zemju robežām , kas pazīstama kā Divina dispensatione , ko uzskata par Ziemeļu krusta karu sākumu . Sakšu bruņinieki devās krusta karagājienā pret vendu pagāniem tagadējās Mēklenburgas un Brandenburgas teritorijā . Pakļautajās vendu zemēs Brēmenes arhibīskapam gadā tika izveidota Oldenburgas bīskapija , bet gadā Raceburgas un Šverīnes bīskapijas . gadā Oldenburgas bīskapiju pārdēvēja par Lībekas bīskapiju . 1165. gadā Lundas arhibīskaps Eskils iecēla Benediktiešu ordeņa mūku Fulko par bīskapu Igaunijā ( " Aistu zemē " ) . gadā Brēmenes arhibīskaps Hartvigs II apstiprināja misionāru Meinardu par Ikšķiles bīskapu , gadā pāvests Klements III apstiprināja Livonijas bīskapijas izveidi . Livonijas krusta karu laikā gadā no Brēmenes arhibīskapijas atdalīja patstāvīgu Rīgas arhibīskapiju . Sastāvdaļas Brēmenes arhibīskapija arhibīskapa sēdeklis Brēmenes un Hamburgas Doma baznīcās Oldenburgas bīskapija ( Bistum Oldenburg , 1066 , 1160 ) , vēlāk Lībekas bīskapija ( Bistum Lübeck ) pakļautajās obodrītu zemēs Raceburgas bīskapija ( Bistum Ratzeburg , 1066 , nopakļautajās polabiešu zemēs Šverīnes bīskapija ( Bistum Schwerin , 1066, 1648 ) Lundas arhibīskapija ( atdalījās arhibīskapa sēdeklis Lundas Doma baznīcā Lundas bīskapija , dibināta gadā Orhūsas bīskapija Fīnas bīskapijaar bīskapa sēdekli Odenses baznīcā Ribes bīskapija Šlēsvigas bīskapija Olborgas bīskapija65 ) Viborgas bīskapija Tallinas bīskapija Nidarosas arhibīskapija ( atdalījās arhibīskapa sēdeklis Nidarosas baznīcā ( Trondheimā ) Nidarosas bīskapija , dibināta gadā Bergenas ( Bjørgvin ) bīskapija Oslo bīskapija Islandes ( Skálholt ) bīskapija Fēru ( Kirkjubøur ) bīskapija Gardaras ( Gardar ) bīskapija1378 ) Upsālas arhibīskapija ( atdalījās arhibīskapa sēdeklis Upsālas baznīcā Upsālas bīskapija , dibināta gadā , pirmās baznīcas Sigtunas pilsētā Linšēpingas bīskapija Strengnesas ( Strängnäs ) bīskapija Skaras bīskapija Vesterosas ( Västerås ) bīskapija Vekšes ( Växjö ) bīskapija Rīgas arhibīskapija ( atdalījās arhibīskapa sēdeklis Rīgas Doma baznīcā Livonijas bīskapija , dibināta gadā , pirmā baznīca Ikšķiles ciemā Tērbatas bīskapija dibināta kā Leales bīskapija13 ) Sāmsalas-Vīkas bīskapija28 ) Kurzemes bīskapija Sēlijas bīskapija Zemgales bīskapija Arhibīskapu baznīcas Ārējās saites Romas katoļu bīskapijas