Madonas operācija
Lubānas-Madonas operācija () bija Sarkanās armijas uzbrukuma operācija Vidzemes austrumos pēc Panteras pozīcijas pārraušanas un Latgales okupācijas. Tā notika 1944. gada 1. — 28. augustā ar mērķi pārraut Vērmahta 16. armijas un 18. armijas aizsardzības līniju Lubāna līdzenumā, kas stiepās no Balviem un Gulbenes līdz Līvāniem.

Sākotnējais uzbrukuma mērķis bija ieņemt Vidzemes augstienes austrumu daļu, sasniedzot Galgauskas—Madonas—Pļaviņu līniju un līdz 10. augustam ieņemt Rīgu, taču stiprās pretestības dēļ tas neizdevās un kaujas ievilkās divu mēnešu garumā.

Karotāju spēki un zaudējumi 
2. Baltijas frontes uzbrukumā piedalījās kopā ap 390 000 karavīru, no tiem ap 16 000 latviešu strēlnieku korpusa divīzijās. Vācu pozīcijas aizsargāja kopā 10 divīzijas un 5 atsevišķi pulki, rezervē Madonas apkārtnē izvietojās Latviešu Ieroču-SS armijas korpuss.
Lubānas zemienes kaujās tika sagrauta Vērmahta 32., 227. un 263. kājnieku divīzija un smagus zaudējumus cieta latviešu 19. divīzija. Pēc padomju datiem Madonas uzbrukuma operācijā 14 669 Sarkanās armijas karavīri gāja bojā un 50 737 tika ievainoti, toties Vērmahta zaudējumus lēsa ap 20 000 karavīriem.

Norise 

1. augustā 4. triecienarmija gar Daugavas labo krastu ieņēma Līvānus, bet 10. gvardes armija forsēja Pededzes upi, sasniedza Lubānas—Balvu lielceļu un turpināja uzbrukumu Gaujas virzienā. 2. augustā ieņēma Varakļānus, 3. augustā — Barkavu.
3. triecienarmija uz ziemeļiem no Krustpils—Rēzeknes dzelzceļa šķērsoja Teiču purvu un forsēja Aiviekstes upi.

6. augustā 22. armija ar 130. latviešu strēlnieku korpusu aplenca un 7. augustā ar 5. tanku korpusa palīdzību ieņēma Krustpils pilsētu.
7. augustā 10. gvardes armija forsēja Aiviekstes upi un ieņēma Lubānu un Meirānus, 12. augustā — Lazdonu, 13. augustā pēc trīs dienu smagām kaujām — Madonu.

10. augustā sākās 3. Baltijas frontes uzbrukums jeb Tartu operācija (Тартуская операция) Vērmahta 18. armijas Marienburgas (Alūksnes) aizsardzības līnijai Alūksnes augstienes austrumu pusē, kas stiepās gar Pededzes rietumu krastu un turpinājās līdz Pleskavas ezeram. Pēc aizsardzības līnijas pārraušanas 54. armija 19. augustā ieņēma Alūksni, 27. augustā Api un 28. augustā Gulbeni. Pēc padomju datiem Tartu operācijā Sarkanā armija zaudēja 16 292 karavīru, bet 55 440 bija ievainoti.

14. augustā 2. Baltijas frontes armijām pavēlēja sākt jaunu uzbrukumu Rīgas virzienā, taču tas uz mēnesi tika apstādināts Vidzemes augstienē, kur notika Vietalvas – Ērgļu kaujas (19.—24. augustā). Pie Ērgļiem Vērmahta 10. armijas korpuss apstādināja padomju 3. triecienarmiju. Smagus zaudējumus 23. augusta kaujā pie Vietalvas cieta padomju 22. armijas 130. latviešu strēlnieku korpusa 43. divīzijas 125. pulks.
28. augustā uzbrukumu Rīgai uz laiku pārtrauca.

Atsauces

Skatīt arī 
 Tartu operācija
 Rēzeknes-Daugavpils uzbrukuma operācija
 Baltijas operācija (1944)
 Latvijas okupācijas hronoloģija (1944—1945)

1944. gads
Otrais pasaules karš
Kaujas Latvijas teritorijā
Kaujas ar PSRS piedalīšanos
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Vidzemes vēsture
Lubānas-Madonas operācija ( ) bija Sarkanās armijas uzbrukuma operācija Vidzemes austrumos pēc Panteras pozīcijas pārraušanas un Latgales okupācijas . Tā notika gada — augustā ar mērķi pārraut Vērmahta armijas un armijas aizsardzības līniju Lubāna līdzenumā , kas stiepās no Balviem un Gulbenes līdz Līvāniem . Sākotnējais uzbrukuma mērķis bija ieņemt Vidzemes augstienes austrumu daļu , sasniedzot Galgauskas —Madonas — Pļaviņu līniju un līdz augustam ieņemt Rīgu , taču stiprās pretestības dēļ tas neizdevās un kaujas ievilkās divu mēnešu garumā . Karotāju spēki un zaudējumi 2. Baltijas frontes uzbrukumā piedalījās kopā ap000 karavīru , no tiem ap000 latviešu strēlnieku korpusa divīzijās . Vācu pozīcijas aizsargāja kopādivīzijas unatsevišķi pulki , rezervē Madonas apkārtnē izvietojās Latviešu Ieroču - SS armijas korpuss . Lubānas zemienes kaujās tika sagrauta Vērmahta , un kājnieku divīzija un smagus zaudējumus cieta latviešu divīzija . Pēc padomju datiem Madonas uzbrukuma operācijā669 Sarkanās armijas karavīri gāja bojā un 737 tika ievainoti , toties Vērmahta zaudējumus lēsa ap000 karavīriem . Norise 1. augustā triecienarmija gar Daugavas labo krastu ieņēma Līvānus , bet gvardes armija forsēja Pededzes upi , sasniedza Lubānas — Balvu lielceļu un turpināja uzbrukumu Gaujas virzienā . augustā ieņēma Varakļānus , augustā — Barkavu . 3. triecienarmija uz ziemeļiem no Krustpils — Rēzeknes dzelzceļa šķērsoja Teiču purvu un forsēja Aiviekstes upi . 6. augustā armija ar latviešu strēlnieku korpusu aplenca un augustā ar tanku korpusa palīdzību ieņēma Krustpils pilsētu . 7. augustā gvardes armija forsēja Aiviekstes upi un ieņēma Lubānu un Meirānus , augustā — Lazdonu , augustā pēc trīs dienu smagām kaujām — Madonu . 10. augustā sākās Baltijas frontes uzbrukums jeb Tartu operācija ( Тартуская операция ) Vērmahta armijas Marienburgas ( Alūksnes ) aizsardzības līnijai Alūksnes augstienes austrumu pusē , kas stiepās gar Pededzes rietumu krastu un turpinājās līdz Pleskavas ezeram . Pēc aizsardzības līnijas pārraušanas armija augustā ieņēma Alūksni , augustā Api un augustā Gulbeni . Pēc padomju datiem Tartu operācijā Sarkanā armija zaudēja292 karavīru , bet 440 bija ievainoti . 14. augustā Baltijas frontes armijām pavēlēja sākt jaunu uzbrukumu Rīgas virzienā , taču tas uz mēnesi tika apstādināts Vidzemes augstienē , kur notika Vietalvas – Ērgļu kaujas — 24. augustā ) . Pie Ērgļiem Vērmahta armijas korpuss apstādināja padomju triecienarmiju . Smagus zaudējumus augusta kaujā pie Vietalvas cieta padomju armijas latviešu strēlnieku korpusa divīzijas pulks . 28. augustā uzbrukumu Rīgai uz laiku pārtrauca . Atsauces Skatīt arī Tartu operācija Rēzeknes-Daugavpils uzbrukuma operācija Baltijas operācija Latvijas okupācijas hronoloģija1945 ) 1944. gads Otrais pasaules karš Kaujas Latvijas teritorijā Kaujas ar PSRS piedalīšanos Kaujas ar Vācijas piedalīšanos Vidzemes vēsture