Igaunija 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Igaunija 1936. gada vasaras olimpiskās spēles, kas notika Nacistiskās Vācijas galvaspilsētā Berlīnē, bija piektās vasasaras olimpiskās spēles un kopsummā septītās olimpiskās spēles, kurā tā piedalījās. 1936. gada Berlīnes olimpiskās spēles bija pēdējās olimpiskās spēles, kad Igaunija startēja kā neatkarīga valsts. No 1952. līdz 1988. gadam Igaunijas sportisti olimpiskajās spēlēs piedalījās tikai citu valstu delegāciju sastāvā, galvenokārt Padomju Savienības sastāvā. Kā neatkarīga valsts Igaunija olimpiskajās spēlēs atgriezās 1992. gadā.

Berlīnes olimpiskajās spēlēs Igaunija bija pārstāvēta ar 37 sportistiem (visi vīrieši), 8 olimpiskajos sporta veidos. Šajās olimpiskajās spēlēs tā izcīnīja 7 medaļas, no tām 2 zelta, 2 sudraba un 3 bronzas medaļas. Šis ir līdz šim labākais sasniegums olimpiskajās spēlēs. Kā arī šajās olimpiskajās spēlēs pirmoreiz kāds igauņu sportists izcīnīja divas olimpiskās zelta medaļas vienās spēlēs. Šis sportists bija cīkstonis Kristjans Palusalu, kurš izcīnīja divas zelta medaļas, vienu grieķu-romiešu cīņā un otru brīvajā cīņā. Augusts Neo, kurš šajās olimpiskajās spēlēs piedalījās arī cīņas sportā arī izcīnīja divas olimpiskās medaļas, vienu sudraba medaļu un vienu bronzas medaļu.

Vairāki igauņi startēja citu valstu delegāciju sastāvā:
 vieglatlēts Kalevi Kotkass startēja Somijas delegācijas sastāvā;
 airētājs Leonards Einsārs startēja Austrālijas delegācijas sastāvā;
 kā arī Polijas basketbola izlases galvenais treneris Valentīns Klešeiko.

Dalībnieki

Medaļas

Medaļnieku galerija

Skatīt arī 
 Igaunija olimpiskajās spēlēs
 Igaunijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Atsauces 

 Official Olympic Reports
 International Olympic Committee results database
 Estonian Olympic Committee — about the Berlin 1936 Olympics 
 
 

Valstis 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Igaunija olimpiskajās spēlēs
Igaunija gada vasaras olimpiskās spēles , kas notika Nacistiskās Vācijas galvaspilsētā Berlīnē , bija piektās vasasaras olimpiskās spēles un kopsummā septītās olimpiskās spēles , kurā tā piedalījās . gada Berlīnes olimpiskās spēles bija pēdējās olimpiskās spēles , kad Igaunija startēja kā neatkarīga valsts . No līdz gadam Igaunijas sportisti olimpiskajās spēlēs piedalījās tikai citu valstu delegāciju sastāvā , galvenokārt Padomju Savienības sastāvā . Kā neatkarīga valsts Igaunija olimpiskajās spēlēs atgriezās gadā . Berlīnes olimpiskajās spēlēs Igaunija bija pārstāvēta arsportistiem ( visi vīrieši ) , olimpiskajos sporta veidos . Šajās olimpiskajās spēlēs tā izcīnījamedaļas , no tāmzelta , sudraba unbronzas medaļas . Šis ir līdz šim labākais sasniegums olimpiskajās spēlēs . Kā arī šajās olimpiskajās spēlēs pirmoreiz kāds igauņu sportists izcīnīja divas olimpiskās zelta medaļas vienās spēlēs . Šis sportists bija cīkstonis Kristjans Palusalu , kurš izcīnīja divas zelta medaļas , vienu grieķu - romiešu cīņā un otru brīvajā cīņā . Augusts Neo , kurš šajās olimpiskajās spēlēs piedalījās arī cīņas sportā arī izcīnīja divas olimpiskās medaļas , vienu sudraba medaļu un vienu bronzas medaļu . Vairāki igauņi startēja citu valstu delegāciju sastāvā : vieglatlēts Kalevi Kotkass startēja Somijas delegācijas sastāvā ; airētājs Leonards Einsārs startēja Austrālijas delegācijas sastāvā ; kā arī Polijas basketbola izlases galvenais treneris Valentīns Klešeiko . Dalībnieki Medaļas Medaļnieku galerija Skatīt arī Igaunija olimpiskajās spēlēs Igaunijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums Atsauces Official Olympic Reports International Olympic Committee results database Estonian Olympic Committee — about the BerlinOlympics Valstis gada vasaras olimpiskajās spēlēs Igaunija olimpiskajās spēlēs