Veneras dzimšana (Bugro)
Veneras dzimšana () ir viena no 19. gadsimta franču gleznotāja Viljama Adolfa Bugro pazīstamākajām gleznām. Tā attēlo nevis pašu Veneras dzimšanu no jūras putām, bet gan viņas transportēšanu gliemežvākā kā nobriedušu sievieti no jūras uz Pafu Kiprā. Viņas attēlojums līdz ar Milosas Veneru tiek uzskatīts par klasisku grieķu un romiešu sievietes formas un skaistuma ideālo izpausmi.

Tas ir Bugro tour de force — nozīmīgākais viņa darbs. Audekla izmēri ir 3 × 2,18 metri. Temats un kompozīcija atgādina iepriekšējo šī temata attēlojumu Sandro Botičelli izpildījumā — "Veneras dzimšana", kā arī Rafaēla darbu "Galatejas triumfs".

Vēsture 
"Veneras dzimšana" tika radīta 1879. gada Parīzes Salona izstādei. To apbalvoja ar Grand Prix de Rome balvu un Francijas valsts to iegādājās Luksemburgas muzejam. Glezna šobrīd atrodas Orsē muzeja pastāvīgajā kolekcijā Parīzē.

Apraksts 

Gleznas centrā gliemenes čaulā stāv kaila Venera, to velk delfīns, viens no viņas simboliem. Noraudzīties Venēras ierašanos ieradušies piecpadsmit eņģeļi, ieskaitot Kupidonu un Psīhi, kā arī vairākas nimfas un kentruri. Vairums tēlu skatās uz viņu, bet divi kentauri pūš gliemežvākos, signalizējot par viņas ierašanos.

Venera tiek uzskatīta par sievišķīgā skaistuma un formas iemiesojumu un šīs iezīmes parādās gleznā. Viņas galva ir sagāzta uz vienu pusi un viņas sejas izteiksme rāda, ka viņa ir mierīga un apmierināta ar savu kailumu. Viņa paceļ rokas, izliecot savus gurnus, augšstilbu un brūnos matus elegantā "S" formas contrapposto, uzsverot sava ķermeņa līnijas.

Veneras modele bija Marija Žeoržīne, Linjes princese. 1861. gadā viņai bija īsas brīvdienas Parīzē kopā ar mīļoto. Abi kopā viņi bija modeļi Bugro gleznās "Psīhes nolaupīšana" un "Flora un Zefīrs". Pie "Veneras dzimšanas" un citām skicēm viņš strādāja vēlāk, izmantojot uzņemtās pāra fotogrāfijas. Daži no Bugro citiem darbiem, kā La Nuit, arī ir gleznoti pēc viņas līdzības. Mariju gleznoja arī Leons Bona un fotografēja Antuāns Samuels Adams-Salomons.

Veneras figūra tika palielināta no Bugro darba Nymphaeum, kas pabeigts gadu iepriekš — 1878. gadā. Nimfa ir nedaudz tievāka un viņas krūtis ir pilnīgākas un apaļākas. Veneras contrapposto'' ir izteiktāks un viņas mati ir garāki un gaišāki kā nimfai, bet tie izkārtoti gandrīz identiski.

Gleznas augšā pa kreisi mākoņos ir ēna. Tā izskatās pēc mākslinieka silueta ar galvu, pleciem, roku un paceltu dūri, kurā saskatāma ota.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1879. gada gleznas
Viljama Adolfa Bugro gleznas
Veneras dzimšana ( ) ir viena no gadsimta franču gleznotāja Viljama Adolfa Bugro pazīstamākajām gleznām . Tā attēlo nevis pašu Veneras dzimšanu no jūras putām , bet gan viņas transportēšanu gliemežvākā kā nobriedušu sievieti no jūras uz Pafu Kiprā . Viņas attēlojums līdz ar Milosas Veneru tiek uzskatīts par klasisku grieķu un romiešu sievietes formas un skaistuma ideālo izpausmi . Tas ir Bugro tour de force — nozīmīgākais viņa darbs . Audekla izmēri ir ×18 metri . Temats un kompozīcija atgādina iepriekšējo šī temata attēlojumu Sandro Botičelli izpildījumā — " Veneras dzimšana " , kā arī Rafaēla darbu " Galatejas triumfs " . Vēsture " Veneras dzimšana " tika radīta gada Parīzes Salona izstādei . To apbalvoja ar Grand Prix de Rome balvu un Francijas valsts to iegādājās Luksemburgas muzejam . Glezna šobrīd atrodas Orsē muzeja pastāvīgajā kolekcijā Parīzē . Apraksts Gleznas centrā gliemenes čaulā stāv kaila Venera , to velk delfīns , viens no viņas simboliem . Noraudzīties Venēras ierašanos ieradušies piecpadsmit eņģeļi , ieskaitot Kupidonu un Psīhi , kā arī vairākas nimfas un kentruri . Vairums tēlu skatās uz viņu , bet divi kentauri pūš gliemežvākos , signalizējot par viņas ierašanos . Venera tiek uzskatīta par sievišķīgā skaistuma un formas iemiesojumu un šīs iezīmes parādās gleznā . Viņas galva ir sagāzta uz vienu pusi un viņas sejas izteiksme rāda , ka viņa ir mierīga un apmierināta ar savu kailumu . Viņa paceļ rokas , izliecot savus gurnus , augšstilbu un brūnos matus elegantā " S " formas contrapposto , uzsverot sava ķermeņa līnijas . Veneras modele bija Marija Žeoržīne , Linjes princese . gadā viņai bija īsas brīvdienas Parīzē kopā ar mīļoto . Abi kopā viņi bija modeļi Bugro gleznās " Psīhes nolaupīšana " un " Flora un Zefīrs " . Pie " Veneras dzimšanas " un citām skicēm viņš strādāja vēlāk , izmantojot uzņemtās pāra fotogrāfijas . Daži no Bugro citiem darbiem , kā La Nuit , arī ir gleznoti pēc viņas līdzības . Mariju gleznoja arī Leons Bona un fotografēja Antuāns Samuels Adams-Salomons . Veneras figūra tika palielināta no Bugro darba Nymphaeum , kas pabeigts gadu iepriekš — gadā . Nimfa ir nedaudz tievāka un viņas krūtis ir pilnīgākas un apaļākas . Veneras contrapposto '' ir izteiktāks un viņas mati ir garāki un gaišāki kā nimfai , bet tie izkārtoti gandrīz identiski . Gleznas augšā pa kreisi mākoņos ir ēna . Tā izskatās pēc mākslinieka silueta ar galvu , pleciem , roku un paceltu dūri , kurā saskatāma ota . Atsauces Ārējās saites 1879. gada gleznas Viljama Adolfa Bugro gleznas