Melnais rumpucis
Melnais rumpucis, agrāk arī ādainais rumpucis (Helvella corium, agrāk arī Cyathipodia corium) ir Latvijā ļoti reti sastopama rumpuču ģints sēne, kuras augļķermeņi informācijas trūkuma vai sugas retuma un aizsargājamības dēļ tiek uzskatīti par neēdamiem. Latvijā pirmoreiz identificēts 2015. gadā Jūrmalā.

Taksonomija 

Sugu pirmoreiz aprakstījis Masī 1895. gadā. Sugas latīniskajam nosaukumam pavisam ir 13 zinātniski atzīti sinonīmi.

Citvalodu nosaukumi 

Latīņu corium tulkojumā ir "ādainais", tomēr latviešu valodā tika pieņemts ģermāņu valodās biežākais sugas nosaukums "melnais". Krievu valodā par "melno" (Лопастник чёрный) sauc tumšo rumpuci (Helvella atra), kamēr melnā rumpuča krievu nosaukums ir latīniskajā versijā (Лопастник кожистый). Ungāriski sēni sauc Feketéllő papsapkagomba — "nomelnējusī garīdznieka cepure".

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: Kausveidīga ar ieritinātu malu, vecumā gandrīz plakana ar viļņotu, nelīdzenu malu. Iekšpuse ar sporu nesošo slāni tumši brūna vai melna, viegli krunkota, gludu virsmu, kas centrā var kļūt matēta. Ārpuse, kas vecumā kļūst par apakšpusi, parasti gaišāka, brūna, pelēkmelna vai melna, reizēm ar gaišu apmali, ar ļoti sīkiem gaišākiem matiņiem. Augstums līdz 1 cm, diametrs līdz 2,5 (4) cm. 
 Kātiņš: Melns vai tumšbrūns, uz leju gaišāks, gluds vai vecumā vāji rievains, nedaudz resnāks uz leju, ciets, kails vai viegli pūkains. Cilindrisks vai nedaudz saspiests. Garums 1—3 cm, resnums 0,8—1,5 cm. 
 Sporas: plati eliptiskas, gludas, bezkrāsainas, nobirums balts, ar vienu lielu eļļas pilienu centrā, 16—22/9,5—12,5 (15) µm.
 Aski: 225—250x12—17 µm, katrā askā 8 sporas.
 Parafīzes masā brūnas, cilindriskas, augšgalā paplašinātas līdz 9 µm.

Augšanas apstākļi 

Visticamāk saprofīts, taču iespējams, ka veido mikorizu ar lapu kokiem. Aug pavasaros un vasaras sākumā smilšainās augsnēs, izcirtumos un izdegumos, bieži  zāļainās vietās un tuvu ūdeņiem. Atrodams galvenokārt ziemeļu puslodes vēsajā un mērenajā joslās, t. sk. Grenlandē un Špicbergenā. Ziemeļamerikā atrasts pie vītoliem, tūjām un apsēm. Aug arī smagi bojātās augsnēs, atzīmēts uz ķīmiskās rūpniecības atkritumu uzkalniem un pamestu Kanādas urāna raktuvju atkritumos.

Ungārijā kā izņēmuma gadījums atrasts arī novembrī.

Barības vērtība 

Pārbaudīti dati par ēdamību neeksistē.

Līdzīgās sugas 

Pēc krāsas līdzīgs tumšajam rumpucim, kura cepurīte ir samīcīta diska formā, nevis stipri ieliekta kā melnajam rumpucim. Tumšais rumpucis ir arī nedaudz lielāks. Kātkausa rumpucis ir ar garāku kājiņu un gaišāks, sastopams bagātā augsnē vai uz koksnes. 
Līdzība ir ar Ziemeļamerikā un Āzijā atrasto Plectania nannfeldtii, taču tai daudz garāks kātiņš (līdz 5 cm) un ievērojami lielākas sporas (23–28/11–14 µm). Salīdzinājumā ar līdzīgo melno kaussēni tā kātiņš toties ievērojami garāks.

Skatīt arī 

 Sēņošana

Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Mycobank
 Mikologu biedrība: Latvijā konstatētās sēņu sugas

Atsauces 

Neēdamās sēnes
Asku sēnes
Melnais rumpucis , agrāk arī ādainais rumpucis ( Helvella corium , agrāk arī Cyathipodia corium ) ir Latvijā ļoti reti sastopama rumpuču ģints sēne , kuras augļķermeņi informācijas trūkuma vai sugas retuma un aizsargājamības dēļ tiek uzskatīti par neēdamiem . Latvijā pirmoreiz identificēts gadā Jūrmalā . Taksonomija Sugu pirmoreiz aprakstījis Masī gadā . Sugas latīniskajam nosaukumam pavisam irzinātniski atzīti sinonīmi . Citvalodu nosaukumi Latīņu corium tulkojumā ir " ādainais " , tomēr latviešu valodā tika pieņemts ģermāņu valodās biežākais sugas nosaukums " melnais " . Krievu valodā par " melno " ( Лопастник чёрный ) sauc tumšo rumpuci ( Helvella atra ) , kamēr melnā rumpuča krievu nosaukums ir latīniskajā versijā ( Лопастник кожистый ) . Ungāriski sēni sauc Feketéllő papsapkagomba — " nomelnējusī garīdznieka cepure " . Sēnes apraksts Cepurīte : Kausveidīga ar ieritinātu malu , vecumā gandrīz plakana ar viļņotu , nelīdzenu malu . Iekšpuse ar sporu nesošo slāni tumši brūna vai melna , viegli krunkota , gludu virsmu , kas centrā var kļūt matēta . Ārpuse , kas vecumā kļūst par apakšpusi , parasti gaišāka , brūna , pelēkmelna vai melna , reizēm ar gaišu apmali , ar ļoti sīkiem gaišākiem matiņiem . Augstums līdzcm , diametrs līdz5cm . Kātiņš : Melns vai tumšbrūns , uz leju gaišāks , gluds vai vecumā vāji rievains , nedaudz resnāks uz leju , ciets , kails vai viegli pūkains . Cilindrisks vai nedaudz saspiests . Garums3 cm , resnums8 —1,5 cm . Sporas : plati eliptiskas , gludas , bezkrāsainas , nobirums balts , ar vienu lielu eļļas pilienu centrā,22 / 9,5 — 12, 5µm . Aski : 250x12 — 17 µm , katrā askāsporas . Parafīzes masā brūnas , cilindriskas , augšgalā paplašinātas līdzµm . Augšanas apstākļi Visticamāk saprofīts , taču iespējams , ka veido mikorizu ar lapu kokiem . Aug pavasaros un vasaras sākumā smilšainās augsnēs , izcirtumos un izdegumos , bieži zāļainās vietās un tuvu ūdeņiem . Atrodams galvenokārt ziemeļu puslodes vēsajā un mērenajā joslās , t. sk . Grenlandē un Špicbergenā . Ziemeļamerikā atrasts pie vītoliem , tūjām un apsēm . Aug arī smagi bojātās augsnēs , atzīmēts uz ķīmiskās rūpniecības atkritumu uzkalniem un pamestu Kanādas urāna raktuvju atkritumos . Ungārijā kā izņēmuma gadījums atrasts arī novembrī . Barības vērtība Pārbaudīti dati par ēdamību neeksistē . Līdzīgās sugas Pēc krāsas līdzīgs tumšajam rumpucim , kura cepurīte ir samīcīta diska formā , nevis stipri ieliekta kā melnajam rumpucim . Tumšais rumpucis ir arī nedaudz lielāks . Kātkausa rumpucis ir ar garāku kājiņu un gaišāks , sastopams bagātā augsnē vai uz koksnes . Līdzība ir ar Ziemeļamerikā un Āzijā atrasto Plectania nannfeldtii , taču tai daudz garāks kātiņš ( līdzcm ) un ievērojami lielākas sporas28 / 11 – 14 µm ) . Salīdzinājumā ar līdzīgo melno kaussēni tā kātiņš toties ievērojami garāks . Skatīt arī Sēņošana Ārējās saites Index Fungorum Mycobank Mikologu biedrība : Latvijā konstatētās sēņu sugas Atsauces Neēdamās sēnes Asku sēnes