C/1892 E1 (Swift)
C/1892 E1 jeb Svifta komēta ir ilgperioda komēta, kuru 1892. gadā atklāja Lūiss Svifts. Parādīšanās laikā komēta bija vizuāli novērojama ar neapbruņotu aci.

Atklāšana un novērojumi 
Lūiss Svifts tajā laikā 72 gadu vecumā bija pazīstams astronoms, kurš vadīja privāto observatoriju Ročesterā, Ņujorkas štatā. Līdz tam viņš bija jau atklājis 9 komētas un veidoja zvaigžņu miglāju katalogu, kad 1892. gada 6. martā atklāja savu desmito komētu. Tai vajadzēja kļūt par 1892. gada spilgtāko komētu, kuru varētu novērot ziemeļu puslodē.

Vēsti par komētas atklāšanu nākamajā dienā saņēma Ķīles observatorija un no turienes tā tika telegrafēta pa visu pasauli, kā rezultātā 8. martā Keiptaunā tika veikti tālākie novērojumi. Tāpat arī Austrālijā 11. martā Džons Tebuts varēja atrast komētu un izmērīt tās stāvokli līdz maija sākumam.

Savā atklāšanas brīdī kā neliels 4. zvaigžņlieluma pleķītis komēta turpināja tuvoties Saulei visu martu, un, kļūstot spilgtāka, sāka veidot asti. Periodā starp marta un aprīļa beigām ķīniešu astronomi jau konstatēja to kā "astes zvaigzni". Afēlija punktā aprīļa sākumā tā sasniedza 3. zvaigžņlieluma spožumu, bet aste sasniedza 20° garumu. Tā vairākas reizes sadalījās vairākās miglainās joslās un īsā laikā mainīja šo joslu spilgtumu un skaitu.

No maija sākuma komēta atkal sāka attālināties no Saules un Zemes. Mēneša laikā spožums samazinājās no 4. līdz 6. zvaigžņlielumam, bet astes garums maija beigās bija novērojams 1-2° liels. Jūnija sākumā komēta bija knapi saskatāma ar neapbruņotu aci, bet augusta beigās spožums samazinājās līdz 8. zvaigžņlielumam. Pēdējā stāvokļa fiksācija notika 1893. gada februārī.

Zinātniskais vērtējums 
Edvards Barnards no Likas observatorijas un Viljams Pikerings izgatavoja komētas platleņķa fotogrāfijas. Attēli uzrādīja neparastu astes formu un dokumentēja to, ko jau uzrādīja vizuālie novērojumi, konkrēti, ka aste īsā laka intervālā būtiski izmainījās. Reizēm šķita, ka aste sastāv no duča šauru staru, bet dažreiz tikai no diviem platiem stariem. Kopā ar komētas C/1893 U1 (Brooks) novērojumiem, kas tika veikti nakošajā gadā, radās priekšstats, ka ir sakarība starp komētas galvu un novērojamajām izmaiņām astē.

Miklošs Konkoli-Tege un Eurēns fon Gotards veica komētas spektroskopisko analīzi. Viņi novēroja komētu tipiskās oglekļa (С2) emisijas līnijas.

Atsauces 

Komētas
C / 1892 E1 jeb Svifta komēta ir ilgperioda komēta , kuru gadā atklāja Lūiss Svifts . Parādīšanās laikā komēta bija vizuāli novērojama ar neapbruņotu aci . Atklāšana un novērojumi Lūiss Svifts tajā laikāgadu vecumā bija pazīstams astronoms , kurš vadīja privāto observatoriju Ročesterā , Ņujorkas štatā . Līdz tam viņš bija jau atklājiskomētas un veidoja zvaigžņu miglāju katalogu , kad gada martā atklāja savu desmito komētu . Tai vajadzēja kļūt par gada spilgtāko komētu , kuru varētu novērot ziemeļu puslodē . Vēsti par komētas atklāšanu nākamajā dienā saņēma Ķīles observatorija un no turienes tā tika telegrafēta pa visu pasauli , kā rezultātā martā Keiptaunā tika veikti tālākie novērojumi . Tāpat arī Austrālijā martā Džons Tebuts varēja atrast komētu un izmērīt tās stāvokli līdz maija sākumam . Savā atklāšanas brīdī kā neliels zvaigžņlieluma pleķītis komēta turpināja tuvoties Saulei visu martu , un , kļūstot spilgtāka , sāka veidot asti . Periodā starp marta un aprīļa beigām ķīniešu astronomi jau konstatēja to kā " astes zvaigzni " . Afēlija punktā aprīļa sākumā tā sasniedza zvaigžņlieluma spožumu , bet aste sasniedza garumu . Tā vairākas reizes sadalījās vairākās miglainās joslās un īsā laikā mainīja šo joslu spilgtumu un skaitu . No maija sākuma komēta atkal sāka attālināties no Saules un Zemes . Mēneša laikā spožums samazinājās no līdz zvaigžņlielumam , bet astes garums maija beigās bija novērojams liels . Jūnija sākumā komēta bija knapi saskatāma ar neapbruņotu aci , bet augusta beigās spožums samazinājās līdz zvaigžņlielumam . Pēdējā stāvokļa fiksācija notika gada februārī . Zinātniskais vērtējums Edvards Barnards no Likas observatorijas un Viljams Pikerings izgatavoja komētas platleņķa fotogrāfijas . Attēli uzrādīja neparastu astes formu un dokumentēja to , ko jau uzrādīja vizuālie novērojumi , konkrēti , ka aste īsā laka intervālā būtiski izmainījās . Reizēm šķita , ka aste sastāv no duča šauru staru , bet dažreiz tikai no diviem platiem stariem . Kopā ar komētas C / 1893 U1 ( Brooks ) novērojumiem , kas tika veikti nakošajā gadā , radās priekšstats , ka ir sakarība starp komētas galvu un novērojamajām izmaiņām astē . Miklošs Konkoli-Tege un Eurēns fon Gotards veica komētas spektroskopisko analīzi . Viņi novēroja komētu tipiskās oglekļa ( С2 ) emisijas līnijas . Atsauces Komētas