Roberts Blaus
Roberts Blaus (dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums 
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". No 1905. līdz 1907. gadam dienēja Krievijas Impērijas armijā, no kuras slimības dēļ demobilizējās. 

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 16. februārī savās mājās Taurupes pagasta "Purgaiļos" kopā ar brāļiem izturēja kauju ar mājās iebrukušajiem lielinieku miličiem un atkāpās pāri frontes līnijai uz Valku, kur 23. februārī viņus ieskaitīja Ziemeļlatvijas brigādes Valmieras kājnieku pulkā. 

1919. gada decembrī viņu pārcēla dienestā uz Bruņoto vilcienu divizionu par bruņotā vilciena "Kolpaks" vecāko virsnieku. 1920. gada 1. aprīlī viņš kļuva par 1. Bruņotā auto diviziona saimniecības priekšnieku. 1921. gada martā par kauju nopelniem Robertam piešķīra nākamo dienesta pakāpi, paaugstinot par virsleitnantu. 1921. gada 1. maijā viņš atvaļinājās no karadienesta. Vairākus gadus nodarbojās ar kokrūpniecību Rīgā. 1926. gada sākumā Roberts Blaus atkal atgriezās armijā un dienēja 4. Valmieras kājnieku pulkā kā vada komandieris, vēlāk kā ieroču pārzinis. 1934. gada novembrī viņu pārvietoja uz armijas Mantu darbnīcām par noliktavas pārzini kapteiņa leitnanta dienesta pakāpē.

Miris 1937. gada 29. novembrī, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

Ģimene 
Māte Ede Blaua, atraitne. Robertam bija trīs brāļi: Jānis, Eduards un Leopolds. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

Atsauces 

1884. gadā dzimušie
1937. gadā mirušie
Ogres novadā dzimušie
Latvijas brīvības cīņas
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Rīgas Brāļu kapos apbedītie
Roberts Blaus ( dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks , Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris . Dzīvesgājums Dzimis Taurupes pagasta " Purgaiļos " . No līdz gadam dienēja Krievijas Impērijas armijā , no kuras slimības dēļ demobilizējās . Latvijas brīvības cīņu laikā gada februārī savās mājās Taurupes pagasta " Purgaiļos " kopā ar brāļiem izturēja kauju ar mājās iebrukušajiem lielinieku miličiem un atkāpās pāri frontes līnijai uz Valku , kur februārī viņus ieskaitīja Ziemeļlatvijas brigādes Valmieras kājnieku pulkā . 1919. gada decembrī viņu pārcēla dienestā uz Bruņoto vilcienu divizionu par bruņotā vilciena " Kolpaks " vecāko virsnieku . gada aprīlī viņš kļuva par Bruņotā auto diviziona saimniecības priekšnieku . gada martā par kauju nopelniem Robertam piešķīra nākamo dienesta pakāpi , paaugstinot par virsleitnantu . gada maijā viņš atvaļinājās no karadienesta . Vairākus gadus nodarbojās ar kokrūpniecību Rīgā . gada sākumā Roberts Blaus atkal atgriezās armijā un dienēja Valmieras kājnieku pulkā kā vada komandieris , vēlāk kā ieroču pārzinis . gada novembrī viņu pārvietoja uz armijas Mantu darbnīcām par noliktavas pārzini kapteiņa leitnanta dienesta pakāpē . Miris gada novembrī , apbedīts Rīgas Brāļu kapos . Ģimene Māte Ede Blaua , atraitne . Robertam bija trīs brāļi : Jānis , Eduards un Leopolds . Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem , mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis . Atsauces 1884. gadā dzimušie 1937. gadā mirušie Ogres novadā dzimušie Latvijas brīvības cīņas Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri Rīgas Brāļu kapos apbedītie