Maksims Tanks
Maksims Tanks (, īstajā vārdā Jevhens Skurko (), dzimis , miris ) bija baltkrievu tautības PSRS dzejnieks, tulkotājs un žurnālists.

Dzīvesgājums 
Dzimis zemnieku ģimenē. 1914. gadā, glābjoties no Pirmā pasaules kara, ģimene devās bēgļu gaitās uz Maskavu, kur nodzīvoja līdz 1922. gadam. Kad Krievijā sākās bada krīze, ģimene atgriezās dzimtajā ciemā, kas saskaņā ar Rīgas miera līgumu bija kļuvis par Polijas daļu.

1928. gadā pievienojās pagrīdes komjauniešu organizācijai, studējot Radaškoviču skolā. Neskatoties uz labiem vērtējumiem skolā, 1929. gadā viņš kopā ar vairākiem citiem skolēniem tika izslēgts no skolas par piedalīšanos protestā pret baltkrievu skolu slēgšanu. Par piedalīšanos studentu protestos viņš tika izslēgts arī no savas nākamās skolas Viļņā.

1930. gadu sākumā piedalījās baltkrievu pagrīdes komunistu darbībā, rakstot Baltkrievijas un Polijas pagrīdes izdevumiem. 1932. gadā tika arestēts un ievietots Lukišķu cietumā.

1932. gada beigās nelikumīgi šķērsoja Padomju Savienības robežu un pievienojās Baltkrievijas pagrīdes grupai Minskā, kur vēlāk viņu arestēja padomju varas iestādes. Viņu nopratināja NKVD darbinieki un izsūtīja atpakaļ uz Poliju. Pēc atgriešanās bija nelikumīgās Rietumbaltkrievijas Komunistiskās partijas jaunatnes nodaļas aktīvists, darbojās Viļņā un Navahrudakā. Par savu darbību vairākas reizes tika arestēts un divus gadus pavadīja cietumā.

1936. gadā tika pieņemts Rietumbaltkrievijas Komunistiskās partijas rindās.

Pēc PSRS veiktās Rietumbaltkrievijas aneksijas strādāja par kultūras žurnālistu un bija Viļejkas izglītības administrators. Lielā Tēvijas kara sākumā evakuēts uz Saratovu, vēlāk tika nosūtīts uz Brjanskas fronti, lai strādātu par vairāku padomju izdevumu reportieri.

No 1945. līdz 1948. gadam strādāja par redaktoru satīriskajā žurnālā Vožik. No 1948. līdz 1966. gadam bija baltkrievu literārā žurnāla Полымя galvenais redaktors.

No 1940. gadu beigām ieņēma dažādus vadošus amatus Baltkrievijas PSR likumdošanas sistēmā. No 1947. līdz 1971. gadam bija Baltkrievijas PSR Augstākās Padomes deputāts, no 1963. līdz 1971. gadam bija tās priekšsēdētājs. No 1969. līdz 1989. gadam bija PSRS Augstākās Padomes deputāts.

Pēc Baltkrievijas neatkarības iegūšanas atzina sevi par Baltkrievijas balti-sarkani-baltā karoga atbalstītāju. 1995. gadā iebilda pret pretrunīgi vērtēto Baltkrievijas nacionālo simbolu maiņu, kuru organizēja prezidents Aleksandrs Lukašenko.

Miris 1995. gada 7. augustā Minskā.

Daiļrade 
Pirmais dzejoļu krājums На этапах publicēts 1936. gadā. Pazīstamākās dzejnieka grāmatas ir "Zibens pēdas" (След бліскавіцы), "Ūdens malks" (Глыток вады), "Lai ir gaisma" (Хай будзе святло). Maksima Tanka daiļradei raksturīgs tematiskais plašums un formu daudzveidība.

Tulkojis no krievu, ukraiņu, poļu, lietuviešu, latviešu un bulgāru valodām. No latviešu valodas tulkojis Jāņa Sudrabkalna darbus.

Apbalvojumi 
 Sarkanā Karoga ordenis (1943)
 "Tēvijas kara partizāna" medaļa (1944)
 Staļina prēmija (1948)
 Jankas Kupalas vārdā nosauktā Baltkrievijas PSR Valsts prēmija (1966)
 Baltkrievijas PSR Tautas dzejnieks (1968)
 Oktobra Revolūcijas ordenis (1971)
 Sociālistiskā Darba Varonis (1974)
 Tautu draudzības ordenis (1987)
 Četri Ļeņina ordeņi (1962, 1967, 1974, 1982)
 Darba Sarkanā Karoga ordenis
 Franciska Skarinas balva
 Polijas Atdzimšanas ordenis
 Ļeņina prēmija (1977)
 A.Fadejeva vārdā nosauktā Literārā balva

Piemiņa 
 Viņa vārdā ir nosaukta Baltkrievijas Valsts pedagoģiskā universitāte un viena no Minskas ielām
 2014. gada 5. decembrī Mjadzelā tika atklāts pirmais M.Tankam veltītais piemineklis

Atsauces

Ārējās saites 

1912. gadā dzimušie
1995. gadā mirušie
Baltkrievu valodā rakstošie
Baltkrievu rakstnieki
Padomju rakstnieki
20. gadsimta rakstnieki
Tulkotāji no latviešu valodas
Staļina prēmijas laureāti
Ļeņina prēmijas laureāti
Sociālistiskā Darba varoņi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie
Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Maksims Tanks ( , īstajā vārdā Jevhens Skurko ( ) , dzimis , miris ) bija baltkrievu tautības PSRS dzejnieks , tulkotājs un žurnālists . Dzīvesgājums Dzimis zemnieku ģimenē . gadā , glābjoties no Pirmā pasaules kara , ģimene devās bēgļu gaitās uz Maskavu , kur nodzīvoja līdz gadam . Kad Krievijā sākās bada krīze , ģimene atgriezās dzimtajā ciemā , kas saskaņā ar Rīgas miera līgumu bija kļuvis par Polijas daļu . 1928. gadā pievienojās pagrīdes komjauniešu organizācijai , studējot Radaškoviču skolā . Neskatoties uz labiem vērtējumiem skolā , gadā viņš kopā ar vairākiem citiem skolēniem tika izslēgts no skolas par piedalīšanos protestā pret baltkrievu skolu slēgšanu . Par piedalīšanos studentu protestos viņš tika izslēgts arī no savas nākamās skolas Viļņā . 1930. gadu sākumā piedalījās baltkrievu pagrīdes komunistu darbībā , rakstot Baltkrievijas un Polijas pagrīdes izdevumiem . gadā tika arestēts un ievietots Lukišķu cietumā . 1932. gada beigās nelikumīgi šķērsoja Padomju Savienības robežu un pievienojās Baltkrievijas pagrīdes grupai Minskā , kur vēlāk viņu arestēja padomju varas iestādes . Viņu nopratināja NKVD darbinieki un izsūtīja atpakaļ uz Poliju . Pēc atgriešanās bija nelikumīgās Rietumbaltkrievijas Komunistiskās partijas jaunatnes nodaļas aktīvists , darbojās Viļņā un Navahrudakā . Par savu darbību vairākas reizes tika arestēts un divus gadus pavadīja cietumā . 1936. gadā tika pieņemts Rietumbaltkrievijas Komunistiskās partijas rindās . Pēc PSRS veiktās Rietumbaltkrievijas aneksijas strādāja par kultūras žurnālistu un bija Viļejkas izglītības administrators . Lielā Tēvijas kara sākumā evakuēts uz Saratovu , vēlāk tika nosūtīts uz Brjanskas fronti , lai strādātu par vairāku padomju izdevumu reportieri . No līdz gadam strādāja par redaktoru satīriskajā žurnālā Vožik . No līdz gadam bija baltkrievu literārā žurnāla Полымя galvenais redaktors . No gadu beigām ieņēma dažādus vadošus amatus Baltkrievijas PSR likumdošanas sistēmā . No līdz gadam bija Baltkrievijas PSR Augstākās Padomes deputāts , no līdz gadam bija tās priekšsēdētājs . No līdz gadam bija PSRS Augstākās Padomes deputāts . Pēc Baltkrievijas neatkarības iegūšanas atzina sevi par Baltkrievijas balti -sarkani -baltā karoga atbalstītāju . gadā iebilda pret pretrunīgi vērtēto Baltkrievijas nacionālo simbolu maiņu , kuru organizēja prezidents Aleksandrs Lukašenko . Miris gada augustā Minskā . Daiļrade Pirmais dzejoļu krājums На этапах publicēts gadā . Pazīstamākās dzejnieka grāmatas ir " Zibens pēdas " ( След бліскавіцы ) , " Ūdens malks " ( Глыток вады ) , " Lai ir gaisma " ( Хай будзе святло ) . Maksima Tanka daiļradei raksturīgs tematiskais plašums un formu daudzveidība . Tulkojis no krievu , ukraiņu , poļu , lietuviešu , latviešu un bulgāru valodām . No latviešu valodas tulkojis Jāņa Sudrabkalna darbus . Apbalvojumi Sarkanā Karoga ordenis " Tēvijas kara partizāna " medaļa Staļina prēmija Jankas Kupalas vārdā nosauktā Baltkrievijas PSR Valsts prēmija Baltkrievijas PSR Tautas dzejnieks Oktobra Revolūcijas ordenis Sociālistiskā Darba Varonis Tautu draudzības ordenis Četri Ļeņina ordeņi Darba Sarkanā Karoga ordenis Franciska Skarinas balva Polijas Atdzimšanas ordenis Ļeņina prēmija A.Fadejeva vārdā nosauktā Literārā balva Piemiņa Viņa vārdā ir nosaukta Baltkrievijas Valsts pedagoģiskā universitāte un viena no Minskas ielām gada decembrī Mjadzelā tika atklāts pirmais M.Tankam veltītais piemineklis Atsauces Ārējās saites 1912. gadā dzimušie 1995. gadā mirušie Baltkrievu valodā rakstošie Baltkrievu rakstnieki Padomju rakstnieki 20. gadsimta rakstnieki Tulkotāji no latviešu valodas Staļina prēmijas laureāti Ļeņina prēmijas laureāti Sociālistiskā Darba varoņi Ar Ļeņina ordeni apbalvotie Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie