Avārijas vietu norādošā radiobāka
Avārijas vietu norādošā radiobāka jeb avārijas radioboja ( jeb EPIRB) ir avārijas atrašanās vietas noteikšanas bākas veids — pārnēsājams ar baterijām darbināms radioraidītājs, ko ārkārtas situācijās izmanto, lai noteiktu lidmašīnu, kuģu un personu atrašanās vietu, kas nonākušas nelaimē un kam nepieciešama tūlītēja glābšana. Avārijas gadījumā, piemēram, kuģa nogrimšanas vai lidmašīnas avārijas gadījumā, raidītājs tiek aktivizēts un sāk nepārtraukti raidīt radiosignālu, ko meklēšanas un glābšanas komandas izmanto, lai ātri noteiktu avārijas vietas un sniegtu palīdzību. Signālu uztver satelīti, kurus pārvalda starptautisks glābšanas dienestu konsorcijs COSPAS-SARSAT, kas var uztvert avārijas bākas jebkurā vietā uz Zemes, raidot COSPAS avārijas signālu 406 MHz frekvencē. Konsorcijs aprēķina bākas atrašanās vietu un ātri nodod informāciju attiecīgajai vietējai pirmās palīdzības organizācijai, kas veic meklēšanas un glābšanas darbus. Šīs sistēmas pamatmērķis ir palīdzēt glābējiem atrast izdzīvojušos tā sauktajā "zelta dienā" (pirmās 24 stundas pēc traumatiska notikuma), kuras laikā parasti var izglābt lielāko daļu izdzīvojušo. Mūsdienu EPIRB, ko bieži dēvē par GPIRB, no citiem avārijas bākas veidiem atšķiras ar to, ka tā satur GPS uztvērēju un pārraida savu atrašanās vietu, parasti ar precizitāti 100 metru (330 pēdu) robežās, lai atvieglotu tās noteikšanu. Iepriekšējās avārijas bākas bez GPS varēja noteikt atrašanās vietu tikai 2 kilometru rādiusā, izmantojot COSPAS satelītus.

Mūsdienu EPIRB standarta frekvence ir 406 MHz. Tas ir starptautiski reglamentēts mobilo radiosakaru pakalpojums, kas palīdz meklēšanas un glābšanas operācijās, lai noteiktu un lokalizētu avarējušas laivas, gaisa kuģus un cilvēkus. Tas atšķiras no satelītu avārijas atrašanās vietas norādes radiobākas stacijas.

Pirmā šo radiobāku forma bija 121,500 MHz ELT, kas bija paredzēta kā automātiskā atrašanās vietas noteikšanas bāka avarējušiem militārajiem gaisa kuģiem. Šīs bākas pirmo reizi 1950. gados sāka izmantot ASV militārie spēki, un, sākot ar 1970. gadu sākumu, tās bija obligāti jāizmanto daudzu veidu komerciālajos un vispārējās aviācijas gaisa kuģos. ELT bāku izmantotā frekvence un signāla formāts nebija paredzēts satelīta uztveršanai, kā rezultātā sistēmai bija vājas atrašanās vietas noteikšanas spējas un aktivizētas bākas tika konstatētas ar lielu kavēšanos. Satelītu noteikšanas tīkls tika izveidots pēc tam, kad ELT bākas jau bija vispārēji lietojamas, un pirmais satelīts tika palaists tikai 1982. gadā, un pat tad satelīti nodrošināja tikai noteikšanu ar atrašanās vietas noteikšanas precizitāti aptuveni 20 km (12 jūdžu). Vēlāk tehnoloģija tika paplašināta, lai to varētu izmantot uz kuģiem jūrā (EPIRB), individuāliem cilvēkiem (PLB un, sākot ar 2016. gadu, MSLD). Visi tie ir pārgājuši no 121,500 MHz frekvences kā primārās frekvences uz 406 MHz frekvenci, kas bija paredzēta atrašanās vietas noteikšanai un noteikšanai ar satelīta palīdzību.

Kopš COSPAS-SARSAT izveides 1982. gadā avārijas radiobākas ir palīdzējušas glābt vairāk nekā 28 000 cilvēku vairāk nekā 7000 avārijas situācijās. Tikai 2010. gadā vien sistēma sniedza informāciju, kas tika izmantota 2388 cilvēku glābšanai 641 nelaimes situācijā.

Skatīt arī 
 Glābšanas laiva

Dokumenti 
 COSPAS-SARSAT, Document C/S T.001 October 1999
 FCC, Part 80 and GMDSS
 MED, 0735/2001
 RTCM, Standard for 406 MHz Satellite EPIRBs

Atsauces

Ārējās saites 

 Cospas-Sarsat — the International Satellite System For Search and Rescue
 ITU — Maritime mobile Access and Retrieval System (MARS)
 NOAA SARSAT website
 NOAA notice of planned phasing out of 121.5/243 MHz beacons in 2009 
 ICAO/IMO Working Paper 10 to 14 September 2007 — Joint Working Group on Harmonization of Aeronautical and Maritime Search and Rescue
 Operation of a Hydrostatic Release Unit
 
 Rescue Coordination Centres (RCCs) and SAR Points of Contact (SPOCs)
 RCC Messages
 The History and Experience of the International COSPAS-SARSAT Programme for Satellite-Aided Search and Rescue 

Glābšanas līdzekļi
Laivas
Bākas
Avārijas vietu norādošā radiobāka jeb avārijas radioboja ( jeb EPIRB ) ir avārijas atrašanās vietas noteikšanas bākas veids — pārnēsājams ar baterijām darbināms radioraidītājs , ko ārkārtas situācijās izmanto , lai noteiktu lidmašīnu , kuģu un personu atrašanās vietu , kas nonākušas nelaimē un kam nepieciešama tūlītēja glābšana . Avārijas gadījumā , piemēram , kuģa nogrimšanas vai lidmašīnas avārijas gadījumā , raidītājs tiek aktivizēts un sāk nepārtraukti raidīt radiosignālu , ko meklēšanas un glābšanas komandas izmanto , lai ātri noteiktu avārijas vietas un sniegtu palīdzību . Signālu uztver satelīti , kurus pārvalda starptautisks glābšanas dienestu konsorcijs COSPAS-SARSAT , kas var uztvert avārijas bākas jebkurā vietā uz Zemes , raidot COSPAS avārijas signāluMHz frekvencē . Konsorcijs aprēķina bākas atrašanās vietu un ātri nodod informāciju attiecīgajai vietējai pirmās palīdzības organizācijai , kas veic meklēšanas un glābšanas darbus . Šīs sistēmas pamatmērķis ir palīdzēt glābējiem atrast izdzīvojušos tā sauktajā " zelta dienā " ( pirmāsstundas pēc traumatiska notikuma ) , kuras laikā parasti var izglābt lielāko daļu izdzīvojušo . Mūsdienu EPIRB , ko bieži dēvē par GPIRB , no citiem avārijas bākas veidiem atšķiras ar to , ka tā satur GPS uztvērēju un pārraida savu atrašanās vietu , parasti ar precizitātimetrupēdu ) robežās , lai atvieglotu tās noteikšanu . Iepriekšējās avārijas bākas bez GPS varēja noteikt atrašanās vietu tikaikilometru rādiusā , izmantojot COSPAS satelītus . Mūsdienu EPIRB standarta frekvence irMHz . Tas ir starptautiski reglamentēts mobilo radiosakaru pakalpojums , kas palīdz meklēšanas un glābšanas operācijās , lai noteiktu un lokalizētu avarējušas laivas , gaisa kuģus un cilvēkus . Tas atšķiras no satelītu avārijas atrašanās vietas norādes radiobākas stacijas . Pirmā šo radiobāku forma bija 500 MHz ELT , kas bija paredzēta kā automātiskā atrašanās vietas noteikšanas bāka avarējušiem militārajiem gaisa kuģiem . Šīs bākas pirmo reizi gados sāka izmantot ASV militārie spēki , un , sākot ar gadu sākumu , tās bija obligāti jāizmanto daudzu veidu komerciālajos un vispārējās aviācijas gaisa kuģos . ELT bāku izmantotā frekvence un signāla formāts nebija paredzēts satelīta uztveršanai , kā rezultātā sistēmai bija vājas atrašanās vietas noteikšanas spējas un aktivizētas bākas tika konstatētas ar lielu kavēšanos . Satelītu noteikšanas tīkls tika izveidots pēc tam , kad ELT bākas jau bija vispārēji lietojamas , un pirmais satelīts tika palaists tikai gadā , un pat tad satelīti nodrošināja tikai noteikšanu ar atrašanās vietas noteikšanas precizitāti aptuvenikmjūdžu ) . Vēlāk tehnoloģija tika paplašināta , lai to varētu izmantot uz kuģiem jūrā ( EPIRB ) , individuāliem cilvēkiem ( PLB un , sākot ar gadu , MSLD ) . Visi tie ir pārgājuši no500 MHz frekvences kā primārās frekvences uzMHz frekvenci , kas bija paredzēta atrašanās vietas noteikšanai un noteikšanai ar satelīta palīdzību . Kopš COSPAS-SARSAT izveides gadā avārijas radiobākas ir palīdzējušas glābt vairāk nekā000 cilvēku vairāk nekāavārijas situācijās . Tikai gadā vien sistēma sniedza informāciju , kas tika izmantotacilvēku glābšanainelaimes situācijā . Skatīt arī Glābšanas laiva Dokumenti COSPAS-SARSAT , Document C/S T. 001 October FCC , Partand GMDSS MED , 2001 RTCM , Standard forMHz Satellite EPIRBs Atsauces Ārējās saites Cospas-Sarsat — the International Satellite System For Search and Rescue ITU — Maritime mobile Access and Retrieval System ( MARS ) NOAA SARSAT website NOAA notice of planned phasing out of5 / 243 MHz beacons in ICAO / IMO Working PapertoSeptember— Joint Working Group on Harmonization of Aeronautical and Maritime Search and Rescue Operation of a Hydrostatic Release Unit Rescue Coordination Centres ( RCCs ) and SAR Points of Contact ( SPOCs ) RCC Messages The History and Experience of the International COSPAS-SARSAT Programme for Satellite-Aided Search and Rescue Glābšanas līdzekļi Laivas Bākas