Ankaras krokuss
Ankaras krokuss vai Ankaras safrāns () ir daudzgadīgs īrisu dzimtas sīpolaugs, endēms Turcijas centrālajai un ziemeļdaļai. Tā augstums sasniedz 10—12 cm. Nosaukumu ancyrensis ieguvis no Ankaras (Ancyra), kur tas pirmo reizi tika atklāts.

Parasti aug pie klintīm, krūmiem un priedēm 1000—1600 m augstumā, zied no februāra līdz marta beigām. Tā bumbuļsīpols, kas bagāts ar cukuru un cieti, ir ēdams, tas plaši lietots kā pārtikas produkts Anatolijā.

Izplatība 
Savvaļā tas aug Turcijas ziemeļaustrumos un Centrālajā Anatolijā. Plaši izplatīts Amasjas, Ankaras, Bolu, Čorumas, Kastamonu, Kiršehiras, Kajseri, Kahramanmarašas, Samsunas, Sivasas un Jozgatas ilos. Tas aug 1000-1600 metru augstumā, akmeņainā augsnē, sausos alpīnos mežos un pļavās, krūmājos un skujkoku mežos. Izturīgs pret salu, nepatīk siltums, patīk ūdens.

To plaši audzē Eiropā kā dārza sakņaugu, kur tas pazīstams ar nosaukumu "Golden Bunch" (zelta pušķis).

Botāniskais apraksts 
Ankaras krokuss jeb Ankaras safrāns ir daudzgadīgs īrisu dzimtas sīpolaugs. 19. gadsimtā to atrada un atklāja zinātnieki Viljams Herberts un Dž. Mavs, kuri pēc pētījumu veikšanas Kjū Karaliskajā Botāniskajā dārzā 1881. gadā atzina to par neatkarīgu sugu.

Lapas ir šauras, 0,5-1 mm platas, pēc ziedēšanas pagarinās. Spilgti oranždzeltenas krāsas zieds neliela "biķerīša" formā uz gaiša kāta, ziedēšanas laikā plaši atveras. No viena sīpola izaug daudzi ziedi, radot ilūziju par pušķi. Zied pēc sniega kušanas, ziedēšanas periods februāris-marts. Ziedēšanas periods ilgst līdz 20 dienām. Lielā cietes un cukura satura dēļ šī auga sīpoli iepriekš tika ēsti (neapstrādāti vai termiski apstrādāti), tomēr, ņemot vērā to ārējo līdzību ar parasto krokusu (Colchicum), kas ir indīgs, krokusa bumbuļsīpolu izmantošana ir pārtraukta.

Literatūra 
 The Gardeners' chronicle: a weekly illustrated journal of horticulture and allied subjects. Volume n.s. v.16, 1881: 528

Galerija

Atsauces 

Turcijas daba
Ankaras krokuss vai Ankaras safrāns ( ) ir daudzgadīgs īrisu dzimtas sīpolaugs , endēms Turcijas centrālajai un ziemeļdaļai . Tā augstums sasniedz12 cm . Nosaukumu ancyrensis ieguvis no Ankaras ( Ancyra ) , kur tas pirmo reizi tika atklāts . Parasti aug pie klintīm , krūmiem un priedēm1600 m augstumā , zied no februāra līdz marta beigām . Tā bumbuļsīpols , kas bagāts ar cukuru un cieti , ir ēdams , tas plaši lietots kā pārtikas produkts Anatolijā . Izplatība Savvaļā tas aug Turcijas ziemeļaustrumos un Centrālajā Anatolijā . Plaši izplatīts Amasjas , Ankaras , Bolu , Čorumas , Kastamonu , Kiršehiras , Kajseri , Kahramanmarašas , Samsunas , Sivasas un Jozgatas ilos . Tas augmetru augstumā , akmeņainā augsnē , sausos alpīnos mežos un pļavās , krūmājos un skujkoku mežos . Izturīgs pret salu , nepatīk siltums , patīk ūdens . To plaši audzē Eiropā kā dārza sakņaugu , kur tas pazīstams ar nosaukumu " Golden Bunch " ( zelta pušķis ) . Botāniskais apraksts Ankaras krokuss jeb Ankaras safrāns ir daudzgadīgs īrisu dzimtas sīpolaugs . gadsimtā to atrada un atklāja zinātnieki Viljams Herberts un Dž. Mavs , kuri pēc pētījumu veikšanas Kjū Karaliskajā Botāniskajā dārzā gadā atzina to par neatkarīgu sugu . Lapas ir šauras,5 -1 mm platas , pēc ziedēšanas pagarinās . Spilgti oranždzeltenas krāsas zieds neliela " biķerīša " formā uz gaiša kāta , ziedēšanas laikā plaši atveras . No viena sīpola izaug daudzi ziedi , radot ilūziju par pušķi . Zied pēc sniega kušanas , ziedēšanas periods februāris -marts . Ziedēšanas periods ilgst līdzdienām . Lielā cietes un cukura satura dēļ šī auga sīpoli iepriekš tika ēsti ( neapstrādāti vai termiski apstrādāti ) , tomēr , ņemot vērā to ārējo līdzību ar parasto krokusu ( Colchicum ) , kas ir indīgs , krokusa bumbuļsīpolu izmantošana ir pārtraukta . Literatūra The Gardeners ' chronicle : a weekly illustrated journal of horticulture and allied subjects . Volume n.s. v.16 , Galerija Atsauces Turcijas daba