Karību mūku ronis
Karību mūku ronis jeb Karību mūkronis (Neomonachus tropicalis) ir izmirusi roņu dzimtas (Phocidae) jūras zīdītāju suga. Tā tuvākais radinieks ir mūsdienās dzīvojošais Havaju mūku ronis (Neomonachus schauinslandi). Tas mājoja Karību reģionā.

Tā galvenie ienaidnieki bija haizivis un cilvēki. Pārāk intensīvās roņa medības kļuva par iemeslu sugas izmiršanai 20. gadsimta vidū. Pēdējais īpatnis savvaļā tika novērots 1952. gadā starp Jamaiku un Nikaragvu Serraniljas krastos. Pēc piecu gadu intensīviem Karību mūku roņa meklējumiem reģiona saliņās 2008. gadā sugu beidzot atzina oficiāli par izmirušu. Mūku roni medīja, lai iegūtu tā taukus, kā arī cilvēki bija konkurenti uz piekrastes zivju resursiem.

Izplatība 
Karību mūku ronis bija viena no retajām roņu sugām, kas mājoja tropu jūras ūdeņos: gar Karību jūras saliņām, Venecuēlas, Kolumbijas un Floridas dienvidu piekrastēm, gar Meksikas austrumkrasta pludmalēm, uz dienvidiem no Kampečes līča, un gar Belizas, Gvatemalas, Hondurasas, Nikaragvas, Kostarikas un Panamas Karību piekrastēm.

Izmiršana 
Sugas populācijas lielums varētu būt bijis 233 000—338 000 īpatņu (apmēram 13—14 vairošanās kolonijas). Pārmērīgas mūku roņa medības sākās, kad 1492. gadā Amerikā ieradās Kristofors Kolumbs un viņa jūrnieki. Piemēram, 1688. gadā katru dienu tika nošauti simtiem roņu. Pirmie ziņojumi par Karību mūku roņa populācijas strauju samazināšanos saglābājušies no 17. gadsimta. Toties 1850. gadā rūpnieciskās medības tika pārtrauktas, jo vairs nebija, ko medīt. 1922. gadā Karību reģiona ziemeļos vairs nebija neviena mūku roņa. Toties pēdējais Karību mūku ronis savvaļā tika novērots 1952. gadā pie Serraniljas saliņu krastiem.

Izskats 

Karību mūku ronim bija samērā slaids, garš ķermenis, 2—2,4 m, svars 170—270 kg. Tēviņi, iespējams, bija nedaudz mazāki nekā mātītes.

Līdzīgi kā citiem mūku roņiem, arī Karību mūku ronim bija izteiksmīga seja ar lielām, plati novietotām acīm. Galva bija apaļa ar platu, noapaļotu purnu un uz augšu vērstām nāsīm. Ūsas ļoti garas un gaišas.

Salīdzinot ar ķermeni, priekšējās airkājas relatīvi īsas ar maziem nadziņiem, aizmugurējās airkājas slaidas, šauras. Kažoks bija brūns vai pelēks, pavēdere gaišāka nekā mugura. Pieaugušie īpatņi bija tumšāki nekā jaunie roņi, kuru matojums bija gaiši dzeltenbrūns. Tikko dzimušiem mazuļiem bija melns, spīdīgs, mīksts kažociņš (nav zināms, kadā vecumā tas nomainījās). Ūsas mazuļiem bija tumšas. Karību mūku ronim, līdzīgi kā Havaju mūku ronim uz matojuma auga aļģes, kas radīja priekšstatu, ka kažoks ir zaļgans.

Uzvedība un barība 
Karību mūku ronis mājoja seklajos piekrastes ūdeņos Karību reģiona daudzo saliņu tuvumā. Ronis bija sabiedrisks un draudzīgs un uz sauszemes uzturējās lielos baros (parasti 20—40 īpatņi, maksimums līdz 100 īpatņiem). Tā vairošanās sezonas un atpūtas pludmales bija smilšainas vai oļu klātas. Tā kā Karību mūku ronis nebaidījās no cilvēkiem, nebija agresīvs, toties bija ziņkārīgs, tad tas tikai vairoja sugas izmiršanu.

Nav zināmi Karību mūku roņa barošanās ieradumi, bet, visticamākais, tas barojās ar zivīm, vēžveidīgajiem un astoņkājiem. Uz sauszemes, līdzīgi kā citi roņi, tas bija neveikls, bet ūdenī izveicīgs un akrobātisks peldētājs. Niršanas dziļums līdz 200 m.

Vairošanās 
19. gadsimta novērojumi liecina, ka mazuļi dzima vēlu rudenī un ziemas sākumā. Karību mūku ronis dzimumbriedumu sasniedza 4—8 gadu vecumā. Katru gadu mātītei piedzima viens mazulis, apmēram vienu metru garš un 16—18 kg smags. Dzīves ilgums bija līdz 20 gadiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Carnivora: Caribbean Monk Seal - Neomonachus tropicalis
Caribbean Monk Seal – (Monachus Tropicalis). Facts & Info

Amerikas mūku roņi
Atlantijas okeāna fauna
Ziemeļamerikas fauna
ASV fauna
Izmirušie zīdītāji
Karību mūku ronis jeb Karību mūkronis ( Neomonachus tropicalis ) ir izmirusi roņu dzimtas ( Phocidae ) jūras zīdītāju suga . Tā tuvākais radinieks ir mūsdienās dzīvojošais Havaju mūku ronis ( Neomonachus schauinslandi ) . Tas mājoja Karību reģionā . Tā galvenie ienaidnieki bija haizivis un cilvēki . Pārāk intensīvās roņa medības kļuva par iemeslu sugas izmiršanai gadsimta vidū . Pēdējais īpatnis savvaļā tika novērots gadā starp Jamaiku un Nikaragvu Serraniljas krastos . Pēc piecu gadu intensīviem Karību mūku roņa meklējumiem reģiona saliņās gadā sugu beidzot atzina oficiāli par izmirušu . Mūku roni medīja , lai iegūtu tā taukus , kā arī cilvēki bija konkurenti uz piekrastes zivju resursiem . Izplatība Karību mūku ronis bija viena no retajām roņu sugām , kas mājoja tropu jūras ūdeņos : gar Karību jūras saliņām , Venecuēlas , Kolumbijas un Floridas dienvidu piekrastēm , gar Meksikas austrumkrasta pludmalēm , uz dienvidiem no Kampečes līča , un gar Belizas , Gvatemalas , Hondurasas , Nikaragvas , Kostarikas un Panamas Karību piekrastēm . Izmiršana Sugas populācijas lielums varētu būt bijis000 —338īpatņu ( apmēram14 vairošanās kolonijas ) . Pārmērīgas mūku roņa medības sākās , kad gadā Amerikā ieradās Kristofors Kolumbs un viņa jūrnieki . Piemēram , gadā katru dienu tika nošauti simtiem roņu . Pirmie ziņojumi par Karību mūku roņa populācijas strauju samazināšanos saglābājušies no gadsimta . Toties gadā rūpnieciskās medības tika pārtrauktas , jo vairs nebija , ko medīt . gadā Karību reģiona ziemeļos vairs nebija neviena mūku roņa . Toties pēdējais Karību mūku ronis savvaļā tika novērots gadā pie Serraniljas saliņu krastiem . Izskats Karību mūku ronim bija samērā slaids , garš ķermenis , 2,4 m , svars270 kg . Tēviņi , iespējams , bija nedaudz mazāki nekā mātītes . Līdzīgi kā citiem mūku roņiem , arī Karību mūku ronim bija izteiksmīga seja ar lielām , plati novietotām acīm . Galva bija apaļa ar platu , noapaļotu purnu un uz augšu vērstām nāsīm . Ūsas ļoti garas un gaišas . Salīdzinot ar ķermeni , priekšējās airkājas relatīvi īsas ar maziem nadziņiem , aizmugurējās airkājas slaidas , šauras . Kažoks bija brūns vai pelēks , pavēdere gaišāka nekā mugura . Pieaugušie īpatņi bija tumšāki nekā jaunie roņi , kuru matojums bija gaiši dzeltenbrūns . Tikko dzimušiem mazuļiem bija melns , spīdīgs , mīksts kažociņš ( nav zināms , kadā vecumā tas nomainījās ) . Ūsas mazuļiem bija tumšas . Karību mūku ronim , līdzīgi kā Havaju mūku ronim uz matojuma auga aļģes , kas radīja priekšstatu , ka kažoks ir zaļgans . Uzvedība un barība Karību mūku ronis mājoja seklajos piekrastes ūdeņos Karību reģiona daudzo saliņu tuvumā . Ronis bija sabiedrisks un draudzīgs un uz sauszemes uzturējās lielos baros ( parasti40 īpatņi , maksimums līdzīpatņiem ) . Tā vairošanās sezonas un atpūtas pludmales bija smilšainas vai oļu klātas . Tā kā Karību mūku ronis nebaidījās no cilvēkiem , nebija agresīvs , toties bija ziņkārīgs , tad tas tikai vairoja sugas izmiršanu . Nav zināmi Karību mūku roņa barošanās ieradumi , bet , visticamākais , tas barojās ar zivīm , vēžveidīgajiem un astoņkājiem . Uz sauszemes , līdzīgi kā citi roņi , tas bija neveikls , bet ūdenī izveicīgs un akrobātisks peldētājs . Niršanas dziļums līdzm . Vairošanās 19. gadsimta novērojumi liecina , ka mazuļi dzima vēlu rudenī un ziemas sākumā . Karību mūku ronis dzimumbriedumu sasniedza8 gadu vecumā . Katru gadu mātītei piedzima viens mazulis , apmēram vienu metru garš un18 kg smags . Dzīves ilgums bija līdzgadiem . Atsauces Ārējās saites Carnivora : Caribbean Monk Seal - Neomonachus tropicalis Caribbean Monk Seal – ( Monachus Tropicalis ) . Facts & Info Amerikas mūku roņi Atlantijas okeāna fauna Ziemeļamerikas fauna ASV fauna Izmirušie zīdītāji