Medvežju salas
Medvežju salas vai Lāču salas (, ) ir neapdzīvotu salu grupa Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā.

Ģeogrāfija 
Salas izvietojušās Austrumsibīrijas jūras dienvidos, 35 km platais Kolimas šaurums tās šķir no kontinenta krasta. Stiepjas 80 km garumā rietumu—austrumu virzienā. Salu grupā ietilpst sešas salas — Krestovska (70 km²), Ļeontjeva sala (32 km²), Četirjohstolbovoja (16 km²), Puškarjova sala (12 km²), Lisova sala (3 km²) un Andrejeva sala (0,4 km²). Salas veidotas galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Krasti galvenokārt klinšaini, vietām zemi un pārpurvoti. Augstākais punkts ir Šapkas kalns (273 m vjl) Krestovskas salā. Salās valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava. 2014. gadā salās izveidots dabas liegums, kurš 2020. gadā reorganizēts par 815 568,35 ha lielu Medvežju salu valsts dabas rezervātu, kurš ietver arhipelāga salas un teritoriju kontinenta piekrastē. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai. Salas ir to ievērojamākā vairošanās vieta starp Vrangeļa salu un Taimiru.

Vēsture 
Salas pirmais no eiropiešiem apmeklēja kazaks Jakovs Permjakovs, kurš 1710. gadā kuģoja no Ļenas uz Kolimu. 1740. gadā salas sasniedza Dmitrija Lapteva ekspedīcija. Pirmo detālo salu karti 1769. gadā sastādīja ģeodēzisti Ivans Ļeontjevs, Ivans Lisovs un Aleksejs Puškarjovs, kuru vārdos nosauktas 3 no 6 arhipelāga salām.

Četirjohstolbovojas salā kopš 1933. gada darbojas Četirjohstolbovojas polārstacija, vēlāk turpat ierīkotas arī aviācijas un kuģniecības radionavigācijas stacijas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Водно-болотные угодия России. Медвежьи острова

Arhipelāgi
Ziemeļu Ledus okeāns
Krievijas salas
Austrumsibīrijas jūra
Jakutija
Medvežju salas vai Lāču salas ( , ) ir neapdzīvotu salu grupa Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā . Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā . Ģeogrāfija Salas izvietojušās Austrumsibīrijas jūras dienvidos , km platais Kolimas šaurums tās šķir no kontinenta krasta . Stiepjaskm garumā rietumu — austrumu virzienā . Salu grupā ietilpst sešas salas — Krestovskakm² ) , Ļeontjeva salakm² ) , Četirjohstolbovojakm² ) , Puškarjova salakm² ) , Lisova salakm² ) un Andrejeva sala4 km² ) . Salas veidotas galvenokārt no granīta un māla slānekļa . Krasti galvenokārt klinšaini , vietām zemi un pārpurvoti . Augstākais punkts ir Šapkas kalnsm vjl ) Krestovskas salā . Salās valda arktiskais klimats , dominē akmeņainas tundras ainava . gadā salās izveidots dabas liegums , kurš gadā reorganizēts par568,35 ha lielu Medvežju salu valsts dabas rezervātu , kurš ietver arhipelāga salas un teritoriju kontinenta piekrastē . Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai . Salas ir to ievērojamākā vairošanās vieta starp Vrangeļa salu un Taimiru . Vēsture Salas pirmais no eiropiešiem apmeklēja kazaks Jakovs Permjakovs , kurš gadā kuģoja no Ļenas uz Kolimu . gadā salas sasniedza Dmitrija Lapteva ekspedīcija . Pirmo detālo salu karti gadā sastādīja ģeodēzisti Ivans Ļeontjevs , Ivans Lisovs un Aleksejs Puškarjovs , kuru vārdos nosauktasnoarhipelāga salām . Četirjohstolbovojas salā kopš gada darbojas Četirjohstolbovojas polārstacija , vēlāk turpat ierīkotas arī aviācijas un kuģniecības radionavigācijas stacijas . Atsauces Ārējās saites Водно -болотные угодия России . Медвежьи острова Arhipelāgi Ziemeļu Ledus okeāns Krievijas salas Austrumsibīrijas jūra Jakutija