Pēteris Goļicins
Pjotrs (Pēteris) Goļicins (, 1660—1722) bija Krievijas caristes sūtnis Svētās Romas impērijas ķeizara galmā Vīnē (1701—1706) Lielā Ziemeļu kara laikā. Vēlāk Arhangeļskas gubernators (1708—1711), okupētās Rīgas gubernators (1713—1718) un Kijivas gubernators (1719—1722).

Dzīvesgājums 
Cēlies no kņazu Goļicinu dzimtas. Dzimis 1660. gadā Toboļskas un Kijivas vaivada Alekseja Goļicina un viņa sievas Irinas Hilkovas ģimenē. No 1684. gada nepilgadīgā Krievijas cara Pētera galminieks jeb stoļniks (стольник). Gatavojoties karam ar Zviedriju, 1698. gadā cars Pēteris viņu nosūtīja uz Venēciju, bet pēc kara sākuma 1701. gadā uz Vīni, kur viņš ķeizara Leopolda I galmā nesekmīgi risināja sarunas par Krievijas atbalstīšanu pēc tās armijas sakāves Narvas kaujā, piesolot katoļu ticības atļaušanu Krievijā.

Pēc atgriešanās Krievijā cars Pēteris viņu 1708. gadā iecēla par Arhangeļskas gubernatoru, 1710. gadā par Senāta locekli, 1712. gadā par Maskavas garnizona virskomendantu (обер-комендант). 1713. gada 24. aprīlī viņš tika iecelts par krievu ieņemtās Rīgas gubernatoru. No starptautisko tiesību viedokļa Rīgas gubernatori līdz 1721. gadam bija Zviedrijas karaļa ieceltie Nilss Strembergs (1709—1710) un Henriks Oto Albedils (1719).

1718. gadā viņš lika uz robežas apcietināt valsts nodevībā apvainoto cara Pētera dēlu Alekseju, kas atgriezās no trimdas Neapolē. 1719. gadā Goļicins tika iecelts par Kijivas gubernatoru, miris 1722. gadā Kijivā.

1660. gadā dzimušie
1722. gadā mirušie
Rīgas gubernatori
Krievijas caristes diplomāti
Pjotrs ( Pēteris ) Goļicins ( , 1722 ) bija Krievijas caristes sūtnis Svētās Romas impērijas ķeizara galmā Vīnē1706 ) Lielā Ziemeļu kara laikā . Vēlāk Arhangeļskas gubernators1711 ) , okupētās Rīgas gubernators1718 ) un Kijivas gubernators1722 ) . Dzīvesgājums Cēlies no kņazu Goļicinu dzimtas . Dzimis gadā Toboļskas un Kijivas vaivada Alekseja Goļicina un viņa sievas Irinas Hilkovas ģimenē . No gada nepilgadīgā Krievijas cara Pētera galminieks jeb stoļniks ( стольник ) . Gatavojoties karam ar Zviedriju , gadā cars Pēteris viņu nosūtīja uz Venēciju , bet pēc kara sākuma gadā uz Vīni , kur viņš ķeizara Leopolda I galmā nesekmīgi risināja sarunas par Krievijas atbalstīšanu pēc tās armijas sakāves Narvas kaujā , piesolot katoļu ticības atļaušanu Krievijā . Pēc atgriešanās Krievijā cars Pēteris viņu gadā iecēla par Arhangeļskas gubernatoru , gadā par Senāta locekli , gadā par Maskavas garnizona virskomendantu ( обер -комендант ) . gada aprīlī viņš tika iecelts par krievu ieņemtās Rīgas gubernatoru . No starptautisko tiesību viedokļa Rīgas gubernatori līdz gadam bija Zviedrijas karaļa ieceltie Nilss Strembergs1710 ) un Henriks Oto Albedils 1718. gadā viņš lika uz robežas apcietināt valsts nodevībā apvainoto cara Pētera dēlu Alekseju , kas atgriezās no trimdas Neapolē . gadā Goļicins tika iecelts par Kijivas gubernatoru , miris gadā Kijivā . 1660. gadā dzimušie 1722. gadā mirušie Rīgas gubernatori Krievijas caristes diplomāti