Vecpiebalgas draudzes novads
Vecpiebalgas draudzes novads () bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.

Vēsture  
1361. gadā Rīgas arhibīskaps Fromholds Piebalgas un Dzērbenes draudžu novadus ieķīlāja savam vasalim Bartolomejam no Tīzenhauzenes par 2800 Rīgas mārkām. 1530. gadā Piebalga minēta kā viena no arhibīskapa koadjutora Brandenburgas Vilhelma septiņām galda muižām (, ), kas atradās paša arhibīskapa apsaimniekošanā.  No 1599. gadā Piebalgas pils muižu pārvaldīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes Cēsu vaivads Macejs Dembinskis (Dembinski).
1613. gadā Piebalgas draudzes novads bija savienots ar Ērgļu un Skujenes draudžu novadiem. 
1688. gada Zviedru Vidzemes arklu revīzijā minēts, ka Piebalgas pils vairs nav apdzīvota, tās zemes sadalīja divās muižās, ko sāka dēvēt par Vecpiebalgu un Jaunpiebalgu jeb Piebalgas Jauno muižu (Neuhof). Lielā Ziemeļu kara laikā Krievijas cars Pēteris I 1711. gadā abas Piebalgas muižas piešķīra savam karavadonim Borisam Šeremetjevam, kura pēcnācējiem tās piederēja līdz 1920. gada agrārajai reformai.

Tagadējā Vecpiebalgas luterāņu baznīca uzbūvēta 1839.—1845. gadā pēc arhitekta Georga Frīdriha Geista projekta. 1944. gada 20. septembrī vācu karaspēks uzspridzināja baznīcas torni, 1985. gadā draudze beidza pastāvēt. 1997. gadā ievētīja atjaunoto Vecpiebalgas baznīcu.

Muižas
Vecpiebalgas draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:

Vecpiebalgas mācītājmuiža (Pebalg Pastorat)
Vecpiebalgas muiža (Pebalg-Orrishof) pie Ineša
Veļķu muiža (Hohenbergen) ar Griķu pusmuižu (Jabalinsky)
Vecā muiža (Pebalg-Althof) pie Alauksta
Leimaņu muiža (Nerwensberg)  
Vāckalna muiža (Teutschenbergen) 
Briņģu muiža (Brinkenhof, Sustehl) 
Grothūzena muiža (Grothhusenshof)

Ārējās saites

Atsauces 

Vidzemes vēsture
Cēsu apriņķa draudžu novadi
Vecpiebalgas draudzes novads ( ) bija viens noVidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem . Vēsture 1361. gadā Rīgas arhibīskaps Fromholds Piebalgas un Dzērbenes draudžu novadus ieķīlāja savam vasalim Bartolomejam no Tīzenhauzenes parRīgas mārkām . gadā Piebalga minēta kā viena no arhibīskapa koadjutora Brandenburgas Vilhelma septiņām galda muižām ( , ) , kas atradās paša arhibīskapa apsaimniekošanā . No gadā Piebalgas pils muižu pārvaldīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes Cēsu vaivads Macejs Dembinskis ( Dembinski ) . 1613. gadā Piebalgas draudzes novads bija savienots ar Ērgļu un Skujenes draudžu novadiem . 1688. gada Zviedru Vidzemes arklu revīzijā minēts , ka Piebalgas pils vairs nav apdzīvota , tās zemes sadalīja divās muižās , ko sāka dēvēt par Vecpiebalgu un Jaunpiebalgu jeb Piebalgas Jauno muižu ( Neuhof ) . Lielā Ziemeļu kara laikā Krievijas cars Pēteris I gadā abas Piebalgas muižas piešķīra savam karavadonim Borisam Šeremetjevam , kura pēcnācējiem tās piederēja līdz gada agrārajai reformai . Tagadējā Vecpiebalgas luterāņu baznīca uzbūvēta —1845. gadā pēc arhitekta Georga Frīdriha Geista projekta . gada septembrī vācu karaspēks uzspridzināja baznīcas torni , gadā draudze beidza pastāvēt . gadā ievētīja atjaunoto Vecpiebalgas baznīcu . Muižas Vecpiebalgas draudzes novadā gadā bija šādas muižas : Vecpiebalgas mācītājmuiža ( Pebalg Pastorat ) Vecpiebalgas muiža ( Pebalg-Orrishof ) pie Ineša Veļķu muiža ( Hohenbergen ) ar Griķu pusmuižu ( Jabalinsky ) Vecā muiža ( Pebalg-Althof ) pie Alauksta Leimaņu muiža ( Nerwensberg ) Vāckalna muiža ( Teutschenbergen ) Briņģu muiža ( Brinkenhof , Sustehl ) Grothūzena muiža ( Grothhusenshof ) Ārējās saites Atsauces Vidzemes vēsture Cēsu apriņķa draudžu novadi