Sklerodermija
Sklerodermija ir autoimūnu slimību grupa, kas var izraisīt izmaiņas ādā, asinsvados, muskuļos un iekšējos orgānos.  Sklerodermija biežāk skar sievietes nekā vīriešus, un tā visbiežāk rodas vecumā no 30 līdz 50 gadiem. Sklerodermiju nav iespējams pilnībā izārstēt, ārstēšanas metodes fokusējas uz simptomu atvieglošanu.

Cēloņi 
Slimības pamatā ir kolagēna pastiprināta veidošanās un tā uzkrāšanās audos paaugstinātas fibroblastu aktivitātes dēļ. Cēloņi var būt fokāla infekcija zobos, mandelēs, deguna blakusdobumos, vidusausī un citur, tāpat arī iekšējās sekrēcijas dziedzeru, centrālās nervu sistēmas vai veģetatīvās nervu sistēmas darbības traucējumi. Sklerodermiju veicina pārpūlēšanās, locekļu pārsalšana, psihiskas un fiziskas traumas.

Nav precīzi zināms, kas izraisa kolagēna pārprodukciju, bet iespējams to ietekmē imūnsistēma. Visticamāk, sklerodermiju izraisa dažādu apstākļu kombinācija, tostarp imūnsistēmas traucējumi, ģenētika un vides faktori.

Simptomi 
Lai gan sklerodermija var ietekmēt tikai ādu, vairumā gadījumu slimība skar arī citas ķermeņa daļas, piemēram, asinsvadus, iekšējos orgānus un gremošanas traktu, un sklerodermijas pazīmes un simptomi atšķiras atkarībā no tā, kuras ķermeņa daļas ir skartas:

 Sirds un asinsvadu sistēma: Reino sindroms (simptoms ir novērojams aptuveni 30% skarto personu, taču slimības gaitā ar to saskaras 95% skarto personu); čūlas uz pirkstu galiem; ādas un gļotādu telangiektāze; sirdsklauves, neregulāra sirdsdarbība un ģībonis sirds vadītājsistēmas traucējumu, hipertensijas un sirds mazspējas dēļ.
 Gremošana: gastroezofageālā refluksa slimība, vēdera uzpūšanās, gremošanas traucējumi, apetītes zudums, caureja, kas mijas ar aizcietējumiem, Šēgrena sindroms un tā komplikācijas, zobu izkrišana un aizsmakums (atviļņa dēļ).
 Plaušu: progresējošs elpas trūkums, sāpes krūtīs (plaušu artērijas hipertensijas dēļ) un sauss, pastāvīgs klepus intersticiālas plaušu slimības dēļ.
 Skeleta-muskuļu sistēma: locītavu un muskuļu sāpes, locītavu kustību apjoma zudums, karpālā kanāla sindroms un muskuļu vājums.
 Uroģenitālās sistēmas: erektilā disfunkcija, dispareūnija, nieru darbības traucējumi vai nieru mazspēja
 Cits: sejas sāpes trīszaru nerva neiralģijas dēļ, roku parestēzija, galvassāpes, insults, nogurums, kalcinoze un svara zudums

Ārstēšana 
Nav medikamentu, kas varētu izārstēt vai apturēt sklerodermijai raksturīgo kolagēna uzkrāšanos audos, tomēr ir dažādas zāles, kas spēj palīdzēt kontrolēt sklerodermijas izraisītos simptomus un novērst komplikācijas. Atkarībā no pacienta simptomiem, sklerodermiju ārstē ar antibiotikām, asinsvadu paplašinātājiem un audus mīkstinošiem līdzekļiem u.c. medikamentiem. Labus panākumus dod diatermija, ultraskaņas terapija, masāža; fizioterapija vai ergoterapija var palīdzēt kontrolēt sāpes, kā arī veicināt kustību mobilitāti.

Atsauces 

Autoimūnas slimības
Reimatoloģija
Balsta un kustību aparāta slimības
Sklerodermija ir autoimūnu slimību grupa , kas var izraisīt izmaiņas ādā , asinsvados , muskuļos un iekšējos orgānos . Sklerodermija biežāk skar sievietes nekā vīriešus , un tā visbiežāk rodas vecumā nolīdzgadiem . Sklerodermiju nav iespējams pilnībā izārstēt , ārstēšanas metodes fokusējas uz simptomu atvieglošanu . Cēloņi Slimības pamatā ir kolagēna pastiprināta veidošanās un tā uzkrāšanās audos paaugstinātas fibroblastu aktivitātes dēļ . Cēloņi var būt fokāla infekcija zobos , mandelēs , deguna blakusdobumos , vidusausī un citur , tāpat arī iekšējās sekrēcijas dziedzeru , centrālās nervu sistēmas vai veģetatīvās nervu sistēmas darbības traucējumi . Sklerodermiju veicina pārpūlēšanās , locekļu pārsalšana , psihiskas un fiziskas traumas . Nav precīzi zināms , kas izraisa kolagēna pārprodukciju , bet iespējams to ietekmē imūnsistēma . Visticamāk , sklerodermiju izraisa dažādu apstākļu kombinācija , tostarp imūnsistēmas traucējumi , ģenētika un vides faktori . Simptomi Lai gan sklerodermija var ietekmēt tikai ādu , vairumā gadījumu slimība skar arī citas ķermeņa daļas , piemēram , asinsvadus , iekšējos orgānus un gremošanas traktu , un sklerodermijas pazīmes un simptomi atšķiras atkarībā no tā , kuras ķermeņa daļas ir skartas : Sirds un asinsvadu sistēma : Reino sindroms ( simptoms ir novērojams aptuveni skarto personu , taču slimības gaitā ar to saskaras skarto personu ) ; čūlas uz pirkstu galiem ; ādas un gļotādu telangiektāze ; sirdsklauves , neregulāra sirdsdarbība un ģībonis sirds vadītājsistēmas traucējumu , hipertensijas un sirds mazspējas dēļ . Gremošana : gastroezofageālā refluksa slimība , vēdera uzpūšanās , gremošanas traucējumi , apetītes zudums , caureja , kas mijas ar aizcietējumiem , Šēgrena sindroms un tā komplikācijas , zobu izkrišana un aizsmakums ( atviļņa dēļ ) . Plaušu : progresējošs elpas trūkums , sāpes krūtīs ( plaušu artērijas hipertensijas dēļ ) un sauss , pastāvīgs klepus intersticiālas plaušu slimības dēļ . Skeleta -muskuļu sistēma : locītavu un muskuļu sāpes , locītavu kustību apjoma zudums , karpālā kanāla sindroms un muskuļu vājums . Uroģenitālās sistēmas : erektilā disfunkcija , dispareūnija , nieru darbības traucējumi vai nieru mazspēja Cits : sejas sāpes trīszaru nerva neiralģijas dēļ , roku parestēzija , galvassāpes , insults , nogurums , kalcinoze un svara zudums Ārstēšana Nav medikamentu , kas varētu izārstēt vai apturēt sklerodermijai raksturīgo kolagēna uzkrāšanos audos , tomēr ir dažādas zāles , kas spēj palīdzēt kontrolēt sklerodermijas izraisītos simptomus un novērst komplikācijas . Atkarībā no pacienta simptomiem , sklerodermiju ārstē ar antibiotikām , asinsvadu paplašinātājiem un audus mīkstinošiem līdzekļiem u.c. medikamentiem . Labus panākumus dod diatermija , ultraskaņas terapija , masāža ; fizioterapija vai ergoterapija var palīdzēt kontrolēt sāpes , kā arī veicināt kustību mobilitāti . Atsauces Autoimūnas slimības Reimatoloģija Balsta un kustību aparāta slimības