Misă (muzică)
Misă (din ) este o compoziție muzicală polifonică religioasă pentru cor și soliști, pe textul tradițional al liturghiei catolice care se cântă, cu sau fără acompaniament instrumental, în bisericile romano-catolice în cadrul liturghiei. 

Etimologic, termenul misă provine din , însemnând „trimitere” și se referă la forma obișnuită de trimitere afară a credincioșilor, la sfârșitul celebrării liturghiei, în limba latină: Íte míssa est ("Mergeți, liturghia s-a sfârșit."). Termenul latin míssa a însemnat, inițial, plecarea catecumenilor după Liturghia Cuvântului, apoi, începând din sec. al V-lea, plecarea credincioșilor la terminarea celebrării Liturghiei.

Sub numele de "misă" au fost compuse, începând din sec. al XIII-lea, numeroase opere vocale a capella, destinate să ilustreze textele liturgice. Printre compozitorii celebri de mise, amintim pe: Guillaume de Machaut, Guillaume Dufay, Johannes Ockeghem, Josquin des Prés, Orlando di Lasso, Giovanni Pierluigi da Palestrina. Începând cu sec. al XVII-lea, misa devine concertantă și admite instrumentele odată cu Nicolas Formé (1567–1638), Marc-Antoine Charpentier, Antonio Lotti (v. 1667–1740).

Între misele celebre se numără: 

 Misa cu patru psalmi de Claudio Monteverdi; 
 Misa în Si minor de Johann Sebastian Bach; 
 Missa solemnis de Ludwig van Beethoven; 
 Missa Brevis și Missa Longa de Wolfgang Amadeus Mozart; 
 14 mise, printre care Missa in tempore belli, Nelsonmesse, Harmoniemesse, Schöpfungsmesse de Joseph Haydn; 
 Deutsche Messe de Franz Schubert; 
 Misa solemnă de Hector Berlioz; 
 Missa de Crăciun și Missa de Paște de Wilhelm Georg Berger; 
 Marea misă în re minor de Anton Bruckner.

O misă funebră poartă denumirea de "recviem".

Note

Bibliografie suplimentară 
Elena Maria Șorban, Noi și istoria muzicii. Permanențe creative, Editura Eikon, Cluj-Napoca, 2014

Legături externe

 
Termeni creștini
Misă ( din ) este o compoziție muzicală polifonică religioasă pentru cor și soliști , pe textul tradițional al liturghiei catolice care se cântă , cu sau fără acompaniament instrumental , în bisericile romano-catolice în cadrul liturghiei . Etimologic , termenul misă provine din , însemnând „ trimitere ” și se referă la forma obișnuită de trimitere afară a credincioșilor , la sfârșitul celebrării liturghiei , în limba latină : Íte míssa est ( " Mergeți , liturghia s- a sfârșit." ) . Termenul latin míssa a însemnat , inițial , plecarea catecumenilor după Liturghia Cuvântului , apoi , începând din sec . al V-lea , plecarea credincioșilor la terminarea celebrării Liturghiei . Sub numele de " misă " au fost compuse , începând din sec . al XIII -lea , numeroase opere vocale a capella , destinate să ilustreze textele liturgice . Printre compozitorii celebri de mise , amintim pe : Guillaume de Machaut , Guillaume Dufay , Johannes Ockeghem , Josquin des Prés , Orlando di Lasso , Giovanni Pierluigi da Palestrina . Începând cu sec . al XVII -lea , misa devine concertantă și admite instrumentele odată cu Nicolas Formé1638 ) , Marc-Antoine Charpentier , Antonio Lotti ( v.1740 ) . Între misele celebre se numără : Misa cu patru psalmi de Claudio Monteverdi ; Misa în Si minor de Johann Sebastian Bach ; Missa solemnis de Ludwig van Beethoven ; Missa Brevis și Missa Longa de Wolfgang Amadeus Mozart ; mise , printre care Missa in tempore belli , Nelsonmesse , Harmoniemesse , Schöpfungsmesse de Joseph Haydn ; Deutsche Messe de Franz Schubert ; Misa solemnă de Hector Berlioz ; Missa de Crăciun și Missa de Paște de Wilhelm Georg Berger ; Marea misă în re minor de Anton Bruckner . O misă funebră poartă denumirea de " recviem " . Note Bibliografie suplimentară Elena Maria Șorban , Noi și istoria muzicii . Permanențe creative , Editura Eikon , Cluj-Napoca , Legături externe Termeni creștini