George Radu Melidon
George Radu Melidon () a fost un autor didactic, poet, prozator, publicist și traducător român din generația Unirii de la 1859. Pedagog de vocație, a fost un militant al ideii naționale și a ocupat funcții administrative importante în sistemul de învățământ românesc din Principate și Vechiul Regat, în a doua jumătate a secolului al XIX-lea, contribuind la reorganizarea și dezvoltarea acestuia.

Viața și cariera
George Radu Melidon s-a născut la 13 martie 1831 în familia lui Gheorghe și a Ecaterinei Melidon. Tatăl său a fost profesor, iar mama sa provenea dintr-o familie de preoți. Fratele lui mai mare, Grigore, a absolvit Academia Mihăileană din Iași și a devenit ulterior profesor la aceeași instituție. După finalizarea ciclului primar de învățământ, tot acolo a ajuns și George Radu, care a studiat literatura și istoria, pentru ca în 1855 să fie trimis pentru a studia matematica la Paris.

A fost un poliglot care cunoștea germana, franceza, latina și greaca și s-a familiarizat cu literaturile acelor „popoară mai însemnate în istoriea culturei omenimii [...] cu scop ca apoi să producă răsultatele acellora și în literătura năciunală rumână”.

Dintre foștii lui dascăli de la Academie, au avut legătură cu destinul și cariera sa viitoare profesorul lui de retorică, Dimitrie Gusti și profesorul lui de istorie Theodor Codrescu. La editura din Iași a acestora („Buciumul român”) și-a publicat tânărul absolvent primul volum, o traducere din limba germană a unei „cărți de cetire” (1856). Lui Dimitrie Gusti i-a dedicat Melidon și prima lui lucrare originală din 1858, iar debutul în presă și l-a făcut la ziarul Zimbrul condus de Theodor Codrescu. Zece ani mai târziu, în 1868, în calitatea lui de ministru al Cultelor și Instrucțiunii Publice din România și de președinte al comisiei însărcinate de domnitorul Carol I cu înființarea Școlii Normale de la București, tot Dimitrie Gusti l-a numit pe Melidon primul director al acestei instituții. Propunerea pentru această numire a fost făcută de fostul său coleg mai tânăr de la Iași V. A. Urechia, care deținea funcția de director în același minister, vechi colaborator și bun cunoscător al activității lui Melidon, pe care îl considera un „harnic și iubitor de cultură românească impiegat al scoalelor”.

A fost un ager polemist, înzestrat cu vervă umor și spontaneitate, de asemeni a fost un om sincer înzestrat cu curajul opiniei, pe care și-o exprima fără ezitare.

În 1871 a participat în fruntea unei delegații de cadre didactice din învățământul secundar la Marea Serbare de la Mănăstirea Putna (15-16 august), unde a avut ocazia să-i cunoască pe reprezentanții tinerei generații de studenți români din străinătate, între care Mihai Eminescu, Ioan Slavici și Ciprian Porumbescu.

A avut o soție pe nume Elena domiciliată în București și un fiu, Dimitrie [Demetriu]-Radu Melidon, născut în București la 15 februarie 1872. Bolnav și confruntat cu dificultăți financiare după ieșirea sa la pensie, profesorul Melidon a fost nevoit să solicite în 1885 o subvenție de studii pentru fiul său.

S-a stins din viață în 1897 la Roman după o boală necruțătoare și a fost înmormântat în cimitirul orașului natal. 

Cariera
 1856: A început ca bibliotecar la Academia Mihăileană
 1856: În același an a fost numit profesor de mitologie, retorică și poetică la Gimnaziul Central din Iași
 1857: A fost numit șef de secție în Ministerul Cultelor și Instrucțiunii Publice din Moldova până în 1862
 1858 - 1859: A fost reprezentant al aceluiași minister în Epitropia Seminarului Sfântul Gheorghe din Roman
 1860: A devenit director în același minister
 1861: A căpătat dreptul de a funcționa în învățământul secundar ca profesor de istorie și leteratură română și greacă
 1862 - 1864: A ajuns director general al învățământului primar din Principatele Unite ale Țării Românești și Moldovei
 1866: A început să desfășoare activitatea de revizor (pentru județele Roman, Vaslui și Tecuci) și ulterior inspector școlar (pentru județele Iași, Botoșani, Dorohoi, Roman, Bacău, Vaslui, Fălciu, Tutova) cu reședința la Roman. 
 1868: A fost primul director al Școlii Normale „Carol I” din București
 1881: În luna octombrie din cauza problemelor de sănătate s-a pensionat și s-a retras la Roman, unde a continuat să predea ca profesor suplinitor la gimnaziu (actualul Colegiu Național Roman Vodă), istoria.
 1885: La 2 aprilie  printr-o donație de carte către Primăria Roman, a pus bazele primei biblioteci publice din orașul natal, careia i-a fost și primul bibliotecar  timp de 1 an.
 1886: La 15 septembrie își încetează activitatea didactică

Opera

Dezvoltarea învățământului
Profesorul Melidon – om cu o vastă cultură și cu un puternic sentiment patriotic, s-a dovedit a fi unul dintre militanții ridicării culturale și luminării poporului român, în al său Lepturariu Românesc, Aron Pumnul prezentându-l ca fiind un luptător pentru dezvoltarea învățământului.  Meritele sale au fost incontestabile în activitatea de îndrumare a școlii.

În 1857 fiind chemat la „direcțiunea trebilor scolare” în Ministerul Cultelor și Instrucțiunii Publice, George Melidon făcu 

În 1862 a fost însărcinat de către Ministerul Instrucțiunii Publice – în calitate de director general al învățământului primar, cu redactarea unui memoriu statistic privind administrarea și situația în care se găsea învățământul public și particular, memoriu care i-a adus aprecierea domnitorului Alexandru Ioan Cuza. Un nou raport făcut în 1868 – de această dată în calitate de inspector al școalelor, în care zugrăvește 
neajunsurile învățământului rural, îi aduce numirea în fruntea Școlii Normale „Carol I”. Inteligent, cult, cu spirit vioi și dotat cu tact pedagogic, Melidon a știut să se facă iubit de către elevii săi. Sub conducerea sa Școala Normală a progresat rapid și, rezultatele s-au văzut în teritoriu chiar din momentul în care prima serie de absolvenți din anul 1871 a început să practice.

Angajat în creșterea nivelului școlilor rurale, a combătut opinia larg răspândită în epocă, precum că în aceste medii era suficient să fie predate copiilor scrierea și citirea. 

Pentru serviciile sale a fost decorat cu ordinele Bene Merenti și „Steaua României” în grad de Cavaler.

Ideea națională și opera didactică

Ideile naționaliste asumate de către proaspătul înființat stat român în zorii existenței sale, au găsit un teren fertil în domeniul educației naționale. Cărțile de căpătâi ale noului curent de gândire au fost două: Pedagogia lui Simion Bărnuțiu (1870), care a delimitat scolastic terenul pentru o pedagogie naționalistă militantă și Manualul invĕțietorului sau Elemente de pedagogie practica în usul șcólelor populare a lui George Radu Melidon (1874). Dacă prima dintre cele două lucrări a enunțat esența noilor paradigme ale naționalismului exclusivist din punct de vedere etnic, manualul lui Melidon le-a consacrat ca și fundament al educației românești. Astfel din poziția sa de conducător al unei instituții centrale de îndrumare metodologică, lucrarea sa de pedagogie aplicată a jucat rolul unei curele de transmisie între ideile lui Bărnuțiu și practica educațională din teritoriu.

Odată ce a obținut putere de decizie ca director al școlilor, Melidon s-a preocupat de dezvoltarea învățământului la sate precum și de formarea învățătorilor care urmau să pună în practică acest scop, iar când a ajuns în fruntea Școlii Normale „Carol I” din București, a elaborat programe de învățământ și s-a străduit ca instituția pe care a condus-o să devină un centru–model de îndrumare metodică pentru celelalte școli normale din țară.

Melidon a considerat astfel învățământul rural drept reperul central al românismului, calibrându-și discursul pe măsura țintei urmărite și investind cadrele didactice cu roluri misionare. Conform concepțiilor sale acestea au trebuit să găsească loc ideilor și eticii naționaliste și să le promoveze în cadrul socio-cultural al satului impregnat de etosul religios și morala ortodoxă. Ca și incubator al naționalismului școala trebuia să devină , educația chiar dacă urma să mențină bazele puse de către morala creștină, neputând să mai rămână prerogativul bisericii sau al clericilor.  Profesioniștii au fost chemați pentru a învăța națiunea. Educația morală a tineretului a fost direcționată pe două căi, educația religioasă – ca reper pentru datoriile față de Dumnezeu, societate și individ, cu rol  și, cea istorică și geografică menită să stabilească reperele datoriilor către națiune, fiind cea necesară 

Fără minimalizarea rolul educației religioase, centrul de greutate al învățământului trebuia să se circumscrie astfel educației naționaliste, ceea ce urma să se facă prin studiul istoriei, care
, astfel că 

Este de menționat totuși că într-o epocă astfel cum a fost sfertul de secol de după Unirea Principatelor, naționalismul promovat prin ideile lui Bărnuțiu și directivele pedagogice ale lui Melidon a căpătat inclusiv accente xenofobe, materializate atât în cărțile de citire și manualele de istorie scrise pentru școală primară, cât și prin mesajele diseminate în școlile elementare de către cadrele didactice convertite la rolul de apostoli ai românismului.

Ideea națională și historia militans

Punând în practică ideile sale în ceea ce privește pedagogia națiunii, Melidon a scris Istoria naționala pentru poporu sau Némul, sapa, arma, casa și mintea Românilor prin tóte timpurile și locurile, un manual care a simbolizat tipul ideal de historia militans și al cărui prim scop a fost acela de a trezi conștiința națională ca și o condiție prealabilă pentru a proteja și extinde unitatea statului național român, cautând să facă mai vii și memorabile faptele istorice și povestite, ilustrându-le prin variate bucăți de lectură (cântece populare, basme, balade, proverbe, fabule, poezii).

Monarhia ereditară a lui Carol I a fost văzută în acest context, ca și o garanție a unei suveranități statale românești robuste, fiind considerată un cofraj instituțional cu rol de prezervare a tăriei poporului român. Personificată de figura lui Carol I, domnia ar fi urmat să asigure

readucerea la viață a tăriei și spiritului romane.

În același timp însă manualul său a păcătuit și prin erori specifice unui model de narcisism cultural colectiv , un exemplu grăitor fiind afirmarea superiorității neamului românesc față de alte popoare, în baza originii latine – prezumată ca fiind neviciată.

Scrieri
Preocupările scriitoricești ale lui George Radu Melidon au fost mai ales didactice. Pe lângă cărți, a scris în almanahuri și în alte publicații ale epocii, articole pe teme politice (bine documentate și în care a apărat cauza românească), sociale, comerciale. În scris s-a dovedit a fi un militant pentru drepturile politice și teritoriale ale românilor. A colaborat astfel la periodicele Zimbrul, Foiletonul Zimbrului, Foița de istorie și literatură, Foaie pentru minte, inimă și literatură, Secolul al nouăsprăzecelea, Trompeta Carpaților, Instrucțiunea publică, Corespondența provincială, Colectorul literar pentru ambe sexe, Vocea Romanului, precum și la almanahurile lui Gheorghe Asachi Almanah pentru români (1856-1858) și Almanah de învățătură și petrecere (1857-1859).

De asemeni, a fost preocupat de regulile poeticii, cartea sa Regule scurte de versificație română reprezentând în epocă - din acest punct de vedere, un real salt spre modernizare terminologică și teoretică. Dedicată fostului său magistru, Dimitrie Gusti, lucrarea are trei secțiuni: reguli generale de versificație, licențe poetice și defecte de versificație, prozodia poetică aplicată la versificația modernă. Astfel deși terminologia utilizată a fost de factură greco-romană clasică – venită pe filiera limbilor romanice, a fost adaptată la limba română. Părți din această lucrare au apărut și în Transilvania, în numerele 42-46 din 1859 ale revistei Foaie pentru minte, inimă și literatură.

Melidon a făcut parte din cercul de scriitori din jurul lui Gheorghe Asachi. Caracterizarea făcută de contemporani a fost aceea a unui om cu o bogată fantezie, care nesupusă însă unei discipline a literaturii a avut tendința de a aluneca cu ușurință spre bizarerii. Încercările sale lirice au încercat să imite pe cele ale altor poeți ai vremii (în special Grigore Alexandrescu) și au fost fie patriotice militante, fie de dragoste încărcate de convenționalism, fie încercări alegorice sau filozofice, grevate însă de un iz didacticist. Publicate în periodice, aceste încercări nu s-au ridicat la nivelul acelor cărora au încercat să le semene.

A scris și proză, demnă de a fi reținută fiind mai ales cea legată de relatările de călătorie (Călătorie în Moldova de Sus, De la Iași la Roman), marcate de comparații livrești și, prin care autorul și-a pus în aplicare opțiunea de a pune în valoare frumuseților țării. La citire, Călătorie în Moldova de Sus este instructivă și dezvăluie o conștiință politică mereu trează, iar De la Iași la Roman este un fluent jurnal de voiaj, în care fără o pătrundere deosebită sunt fixate firi și obiceiuri, locuri și așezăminte publice, iar peripețiile călătoriei cu poșta sunt povestite plăcut, pe un ton de glumă)

Datorită scrierii operei Un vis curioz (viziune onirică a societății românești imaginată ca fiind proiectată într-o dimensiune temporală viitoare), Melidon a fost încadrat printre utopiști și în același timp a fost socotit primul reprezentant al science-fictionului românesc (proto-SF),

Activitatea de traducător s-a concretizat fie din limba franceză prin preluarea unor articole din presa vremii, ori traducerea Întâlnirea d. A. de Lamartine cu sultanul Abdul Megid (aparută în „Zimbrul”, 1851) sau cartea Învețemêntul popular (1871 [?], trad. după Léon Lebon), fie  din germană prin opere ale lui Schiller (balada Hera și Leandru, Cassandra, Împărțirea lumei), Friedrich Philipp Wilmsen (1856, Prietenul tinerimei: Carte de cetire pentru skoalele populare de G. P. Bilmsen). În manuscris se păstrează și o traducere din limba greacă, „Viața lui Sulla Romanul dupre Plutarcu, traducere de Georgiu Radu Melidon, directorul Școalei Normale Carol I”, prezentată Academiei pentru premiere.

Cărți
 Carte de lectură (1858)
 Regule scurte de versificație română – Metodu ușoru pentru a pute face cu înlesnire versuri corecte în limba română, (Iași, Tipografia Buciumul român,  1858)
 Relațiune statistică de starea școleloru in Modova – Memoriu prezentatu D. Ministru de Culte și Instrucțiune Publică în 1 ianuarie 1862 (Iași, 1862)
 Anuariul Institutului Pedagogic: Scoala Normala Primaria. Primul annu scolariu: 1867-68 (București, 1869)
 Școala Normală Carol I – Anuarul primului period de învățămînt sub direcțiunea d-lui George Radu Melidon. Anii școlari 1867-1870 (București, 1871)
 Manualul invĕțietorului sau Elemente de pedagogie practica în usul șcólelor populare (București, 1874)
 Istoria naționala pentru poporu sau Némul, sapa, arma, casa și mintea Românilor prin tóte timpurile și locurile, (București, 1876, manual)
 Șcóla normală Carol I, Virtus Romana rediviva. Arětare de numele și numerul Învěțatorilor preparați pentru scólele rurale superióre, sub directiunea d-lui Georgiu Radu Melidon în anii 1867-1881.
 Irod național (Tipografia Haber, 1895, roman)
Varia
 Note de călătorie
 Călătorie în Moldova de Sus
 De la Iași la Roman
 Un vis curioz (1857, în Almanah de învățătură și petrecere)
Nepublicate
 Questiuni politice (1855-1862)
 Cosmologie
 Istorie universală
 Memoriile Unirei
 Scrieri literare (1854-1862)

In memoriam
La începutul secolului XX, o stradă din apropierea Bisericii „Sfântul Gheorghe” din urbea sa natală i-a căpătat numele, care însă nu a fost păstrat în timpul regimului comunist. În 1942 sub îngrijirea profesorului Alexandru Epure, apare în Roman o micro-monografie dedicată lui Melidon.

Numele său este purtat astăzi atât de biblioteca municipală din Roman, cât și de o asociație culturală locală.

Din 30 aprilie 2015 i-a fost acordat titlul de Cetățean de onoare al Municipiului Roman.

Note
  Este numele cel mai cunoscut în prezent, însă numele consemnat în Certificatul de Deces a fost Gheorghe Radu Melidon. În funcție de scriere sau de epocă, scriitorul a fost identificat și cu alte diverse variante ale aceluiași nume. Astfel, numele de botez a fost ortografiat și ca Giorgiu, Ghiorghiu sau  Giorgie, iar cel de familie și ca Melidonu, Meledonu, Meledon sau  Milidon.
  După alte surse, la 31 mai 1831 sau 31 martie 1831
  Lucrări semnalate ca incerte (*) în Bibliografia românească modernă
  Fragmente extinse republicate în Berca, 1976.

Referințe

Bibliografie
 Istoria literaturii române. Volumul 2: De la Școala Ardeleană la Junimea, Editura Academiei RSR, București, 1968, secțiunea „George Radu Melidon” (autor: Petre Costinescu) pp. 758–759.
 George Radu Melidon - întemeietorul primei biblioteci publice din Roman, Biblioteca municipală „George Radu Melidon”, Roman 1885-2005, Dana Vega, Maria Vartolaș, Ed. Mușatinia, Roman, 2005, p. 9-13 ISBN 973-86104-9-4
 Un dicționar al literaturii din județul Neamț de la copiști la suprarealiști, secolul al XV-lea - 2012, Tomșa Constantin, Ed. Cetatea Doamnei&Crigarux, Piatra Neamț, 2014, ISBN 978-606-8450-22-3, secțiunea „Melidon George-Radu ” p. 277-278
 (Hi)story-telling the nation: the narrative construction of Romanianism in the late 19th century, Mihai Stelian Rusu, Journal of Comparative Research in Anthropology and Sociology, Volume 5, Number 1,Summer 2014, p. 97-116
 Profesorul Gheorghe Radu Melidon, fost „cap secției școalelor”, director al Școalei Normale „Carol I” din București, profesor la gimnaziul „Roman-Vodă”, etc., Alexandru Epure (Profesor), Roman, 1942
  Dicționarul Literaturii Române, de la Origini pînă la 1900, Sub egida: Academia Republicii Socialiste România, Institutul de Lingvistică, Istorie Literară și Folclor al Universității Al. I. Cuza, Iași, Editura Academiei Republicii Socialiste România, București, 1979, p. 560-561

Lectură suplimentară
  Între „bunul creștin” și „bravul Român” - Rolul școlii primare în construirea identității naționale românești (1831-1878) – Capitolul I.5 Manuale școlare, Mirela Luminița Murgescu, Editura A' 92, Iași, 1999, ISBN 973-9476-00-7, p. 95-119
  Poetici românești, Olimpia Berca, Editura „Facla”, Timișoara, 1976, secțiunea „Radu Meledon”, pp. 64–83.
  O „anticipare” literară ignorată, Dan Mănucă, în Almanah „Convorbiri literare”. 1979, Iași, p. 11-13.
  Istoria literaturii românești în veacul al XIX-lea, de la 1821 înainte: în legătură cu dezvoltarea culturală a neamului, Nicolae Iorga, Rodica Rotaru (Ediție și Note) Editura Minerva, București, 1983, p. Vol I, XXI, Vol. II, 117, Vol. III 137, 200, 249, 370
  Conspect asupra literaturei române și scriitorilor ei de la început și până astazi în ordine cronologică, V. Gr. Pop, I, 1875

Legături externe
 2 poezii de G. R. Melidon: „La coroana lui Ștefan cel Mare” și „Întăiul escadron, dedicat cavalerieĭ moldovene”, Poesiĭ ale scriitorilor din epoca Unirii (antologie), Vălenii de Munte, 1909, pp. 66–71 (Nicolae Iorga)
 Biblioteca Municipală Roman „George Radu Melidon”
 George Radu Melidon (opera și scrierile), „Autorii.com” – marea enciclopedie a autorilor români
 Primul autor SF român s-a născut la Roman: George Radu Melidon, 12 mai 2013, Ziarul Ceahlăul

Vezi și
 Literatura română a secolului al XIX-lea

Nașteri în 1831
Decese în 1897
Cavaler al Ordinului Steaua României
Oameni din Roman
Scriitori români din secolul al XIX-lea
Poeți români din secolul al XIX-lea
George Radu Melidon ( ) a fost un autor didactic , poet , prozator , publicist și traducător român din generația Unirii de la Pedagog de vocație , a fost un militant al ideii naționale și a ocupat funcții administrative importante în sistemul de învățământ românesc din Principate și Vechiul Regat , în a doua jumătate a secolului al XIX -lea , contribuind la reorganizarea și dezvoltarea acestuia . Viața și cariera George Radu Melidon s- a născut lamartieîn familia lui Gheorghe și a Ecaterinei Melidon . Tatăl său a fost profesor , iar mama sa provenea dintr- o familie de preoți . Fratele lui mai mare , Grigore , a absolvit Academia Mihăileană din Iași și a devenit ulterior profesor la aceeași instituție . După finalizarea ciclului primar de învățământ , tot acolo a ajuns și George Radu , care a studiat literatura și istoria , pentru ca însă fie trimis pentru a studia matematica la Paris . A fost un poliglot care cunoștea germana , franceza , latina și greaca și s- a familiarizat cu literaturile acelor „ popoară mai însemnate în istoriea culturei omenimii [ .. . ] cu scop ca apoi să producă răsultatele acellora și în literătura năciunală rumână ” . Dintre foștii lui dascăli de la Academie , au avut legătură cu destinul și cariera sa viitoare profesorul lui de retorică , Dimitrie Gusti și profesorul lui de istorie Theodor Codrescu . La editura din Iași a acestora ( „ Buciumul român ” ) și- a publicat tânărul absolvent primul volum , o traducere din limba germană a unei „ cărți de cetire ” Lui Dimitrie Gusti i- a dedicat Melidon și prima lui lucrare originală din iar debutul în presă și l- a făcut la ziarul Zimbrul condus de Theodor Codrescu . Zece ani mai târziu , în în calitatea lui de ministru al Cultelor și Instrucțiunii Publice din România și de președinte al comisiei însărcinate de domnitorul Carol I cu înființarea Școlii Normale de la București , tot Dimitrie Gusti l- a numit pe Melidon primul director al acestei instituții . Propunerea pentru această numire a fost făcută de fostul său coleg mai tânăr de la Iași V. A. Urechia , care deținea funcția de director în același minister , vechi colaborator și bun cunoscător al activității lui Melidon , pe care îl considera un „ harnic și iubitor de cultură românească impiegat al scoalelor ” . A fost un ager polemist , înzestrat cu vervă umor și spontaneitate , de asemeni a fost un om sincer înzestrat cu curajul opiniei , pe care și- o exprima fără ezitare . Îna participat în fruntea unei delegații de cadre didactice din învățământul secundar la Marea Serbare de la Mănăstirea Putnaaugust ) , unde a avut ocazia să -i cunoască pe reprezentanții tinerei generații de studenți români din străinătate , între care Mihai Eminescu , Ioan Slavici și Ciprian Porumbescu . A avut o soție pe nume Elena domiciliată în București și un fiu , Dimitrie [ Demetriu]-Radu Melidon , născut în București lafebruarie Bolnav și confruntat cu dificultăți financiare după ieșirea sa la pensie , profesorul Melidon a fost nevoit să solicite îno subvenție de studii pentru fiul său . S- a stins din viață înla Roman după o boală necruțătoare și a fost înmormântat în cimitirul orașului natal . Cariera A început ca bibliotecar la Academia Mihăileană În același an a fost numit profesor de mitologie , retorică și poetică la Gimnaziul Central din Iași A fost numit șef de secție în Ministerul Cultelor și Instrucțiunii Publice din Moldova până în - A fost reprezentant al aceluiași minister în Epitropia Seminarului Sfântul Gheorghe din Roman A devenit director în același minister A căpătat dreptul de a funcționa în învățământul secundar ca profesor de istorie și leteratură română și greacă - A ajuns director general al învățământului primar din Principatele Unite ale Țării Românești și Moldovei A început să desfășoare activitatea de revizor ( pentru județele Roman , Vaslui și Tecuci ) și ulterior inspector școlar ( pentru județele Iași , Botoșani , Dorohoi , Roman , Bacău , Vaslui , Fălciu , Tutova ) cu reședința la Roman . A fost primul director al Școlii Normale „ Carol I” din București În luna octombrie din cauza problemelor de sănătate s- a pensionat și s- a retras la Roman , unde a continuat să predea ca profesor suplinitor la gimnaziu ( actualul Colegiu Național Roman Vodă ) , istoria . Laaprilie printr- o donație de carte către Primăria Roman , a pus bazele primei biblioteci publice din orașul natal , careia i- a fost și primul bibliotecar timp dean . Laseptembrie își încetează activitatea didactică Opera Dezvoltarea învățământului Profesorul Melidon – om cu o vastă cultură și cu un puternic sentiment patriotic , s- a dovedit a fi unul dintre militanții ridicării culturale și luminării poporului român , în al său Lepturariu Românesc , Aron Pumnul prezentându -l ca fiind un luptător pentru dezvoltarea învățământului . Meritele sale au fost incontestabile în activitatea de îndrumare a școlii . Înfiind chemat la „ direcțiunea trebilor scolare ” în Ministerul Cultelor și Instrucțiunii Publice , George Melidon făcu Îna fost însărcinat de către Ministerul Instrucțiunii Publice – în calitate de director general al învățământului primar , cu redactarea unui memoriu statistic privind administrarea și situația în care se găsea învățământul public și particular , memoriu care i- a adus aprecierea domnitorului Alexandru Ioan Cuza . Un nou raport făcut în– de această dată în calitate de inspector al școalelor , în care zugrăvește neajunsurile învățământului rural , îi aduce numirea în fruntea Școlii Normale „ Carol I” . Inteligent , cult , cu spirit vioi și dotat cu tact pedagogic , Melidon a știut să se facă iubit de către elevii săi . Sub conducerea sa Școala Normală a progresat rapid și , rezultatele s- au văzut în teritoriu chiar din momentul în care prima serie de absolvenți din anula început să practice . Angajat în creșterea nivelului școlilor rurale , a combătut opinia larg răspândită în epocă , precum că în aceste medii era suficient să fie predate copiilor scrierea și citirea . Pentru serviciile sale a fost decorat cu ordinele Bene Merenti și „ Steaua României ” în grad de Cavaler . Ideea națională și opera didactică Ideile naționaliste asumate de către proaspătul înființat stat român în zorii existenței sale , au găsit un teren fertil în domeniul educației naționale . Cărțile de căpătâi ale noului curent de gândire au fost două : Pedagogia lui Simion Bărnuțiu care a delimitat scolastic terenul pentru o pedagogie naționalistă militantă și Manualul invĕțietorului sau Elemente de pedagogie practica în usul șcólelor populare a lui George Radu Melidon Dacă prima dintre cele două lucrări a enunțat esența noilor paradigme ale naționalismului exclusivist din punct de vedere etnic , manualul lui Melidon le- a consacrat ca și fundament al educației românești . Astfel din poziția sa de conducător al unei instituții centrale de îndrumare metodologică , lucrarea sa de pedagogie aplicată a jucat rolul unei curele de transmisie între ideile lui Bărnuțiu și practica educațională din teritoriu . Odată ce a obținut putere de decizie ca director al școlilor , Melidon s- a preocupat de dezvoltarea învățământului la sate precum și de formarea învățătorilor care urmau să pună în practică acest scop , iar când a ajuns în fruntea Școlii Normale „ Carol I” din București , a elaborat programe de învățământ și s- a străduit ca instituția pe care a condus -o să devină un centru–model de îndrumare metodică pentru celelalte școli normale din țară . Melidon a considerat astfel învățământul rural drept reperul central al românismului , calibrându -și discursul pe măsura țintei urmărite și investind cadrele didactice cu roluri misionare . Conform concepțiilor sale acestea au trebuit să găsească loc ideilor și eticii naționaliste și să le promoveze în cadrul socio-cultural al satului impregnat de etosul religios și morala ortodoxă . Ca și incubator al naționalismului școala trebuia să devină , educația chiar dacă urma să mențină bazele puse de către morala creștină , neputând să mai rămână prerogativul bisericii sau al clericilor . Profesioniștii au fost chemați pentru a învăța națiunea . Educația morală a tineretului a fost direcționată pe două căi , educația religioasă – ca reper pentru datoriile față de Dumnezeu , societate și individ , cu rol și , cea istorică și geografică menită să stabilească reperele datoriilor către națiune , fiind cea necesară Fără minimalizarea rolul educației religioase , centrul de greutate al învățământului trebuia să se circumscrie astfel educației naționaliste , ceea ce urma să se facă prin studiul istoriei , care astfel că Este de menționat totuși că într- o epocă astfel cum a fost sfertul de secol de după Unirea Principatelor , naționalismul promovat prin ideile lui Bărnuțiu și directivele pedagogice ale lui Melidon a căpătat inclusiv accente xenofobe , materializate atât în cărțile de citire și manualele de istorie scrise pentru școală primară , cât și prin mesajele diseminate în școlile elementare de către cadrele didactice convertite la rolul de apostoli ai românismului . Ideea națională și historia militans Punând în practică ideile sale în ceea ce privește pedagogia națiunii , Melidon a scris Istoria naționala pentru poporu sau Némul , sapa , arma , casa și mintea Românilor prin tóte timpurile și locurile , un manual care a simbolizat tipul ideal de historia militans și al cărui prim scop a fost acela de a trezi conștiința națională ca și o condiție prealabilă pentru a proteja și extinde unitatea statului național român , cautând să facă mai vii și memorabile faptele istorice și povestite , ilustrându -le prin variate bucăți de lectură ( cântece populare , basme , balade , proverbe , fabule , poezii ) . Monarhia ereditară a lui Carol I a fost văzută în acest context , ca și o garanție a unei suveranități statale românești robuste , fiind considerată un cofraj instituțional cu rol de prezervare a tăriei poporului român . Personificată de figura lui Carol I , domnia ar fi urmat să asigure readucerea la viață a tăriei și spiritului romane . În același timp însă manualul său a păcătuit și prin erori specifice unui model de narcisism cultural colectiv , un exemplu grăitor fiind afirmarea superiorității neamului românesc față de alte popoare , în baza originii latine – prezumată ca fiind neviciată . Scrieri Preocupările scriitoricești ale lui George Radu Melidon au fost mai ales didactice . Pe lângă cărți , a scris în almanahuri și în alte publicații ale epocii , articole pe teme politice ( bine documentate și în care a apărat cauza românească ) , sociale , comerciale . În scris s- a dovedit a fi un militant pentru drepturile politice și teritoriale ale românilor . A colaborat astfel la periodicele Zimbrul , Foiletonul Zimbrului , Foița de istorie și literatură , Foaie pentru minte , inimă și literatură , Secolul al nouăsprăzecelea , Trompeta Carpaților , Instrucțiunea publică , Corespondența provincială , Colectorul literar pentru ambe sexe , Vocea Romanului , precum și la almanahurile lui Gheorghe Asachi Almanah pentru româniși Almanah de învățătură și petrecere De asemeni , a fost preocupat de regulile poeticii , cartea sa Regule scurte de versificație română reprezentând în epocă - din acest punct de vedere , un real salt spre modernizare terminologică și teoretică . Dedicată fostului său magistru , Dimitrie Gusti , lucrarea are trei secțiuni : reguli generale de versificație , licențe poetice și defecte de versificație , prozodia poetică aplicată la versificația modernă . Astfel deși terminologia utilizată a fost de factură greco-romană clasică – venită pe filiera limbilor romanice , a fost adaptată la limba română . Părți din această lucrare au apărut și în Transilvania , în numereledinale revistei Foaie pentru minte , inimă și literatură . Melidon a făcut parte din cercul de scriitori din jurul lui Gheorghe Asachi . Caracterizarea făcută de contemporani a fost aceea a unui om cu o bogată fantezie , care nesupusă însă unei discipline a literaturii a avut tendința de a aluneca cu ușurință spre bizarerii . Încercările sale lirice au încercat să imite pe cele ale altor poeți ai vremii ( în special Grigore Alexandrescu ) și au fost fie patriotice militante , fie de dragoste încărcate de convenționalism , fie încercări alegorice sau filozofice , grevate însă de un iz didacticist . Publicate în periodice , aceste încercări nu s- au ridicat la nivelul acelor cărora au încercat să le semene . A scris și proză , demnă de a fi reținută fiind mai ales cea legată de relatările de călătorie ( Călătorie în Moldova de Sus , De la Iași la Roman ) , marcate de comparații livrești și , prin care autorul și- a pus în aplicare opțiunea de a pune în valoare frumuseților țării . La citire , Călătorie în Moldova de Sus este instructivă și dezvăluie o conștiință politică mereu trează , iar De la Iași la Roman este un fluent jurnal de voiaj , în care fără o pătrundere deosebită sunt fixate firi și obiceiuri , locuri și așezăminte publice , iar peripețiile călătoriei cu poșta sunt povestite plăcut , pe un ton de glumă ) Datorită scrierii operei Un vis curioz ( viziune onirică a societății românești imaginată ca fiind proiectată într- o dimensiune temporală viitoare ) , Melidon a fost încadrat printre utopiști și în același timp a fost socotit primul reprezentant al science-fictionului românesc ( proto-SF ) , Activitatea de traducător s- a concretizat fie din limba franceză prin preluarea unor articole din presa vremii , ori traducerea Întâlnirea d . A. de Lamartine cu sultanul Abdul Megid ( aparută în „ Zimbrul”,sau cartea Învețemêntul popular [? ] , trad . după Léon Lebon ) , fie din germană prin opere ale lui Schiller ( balada Hera și Leandru , Cassandra , Împărțirea lumei ) , Friedrich Philipp Wilmsen Prietenul tinerimei : Carte de cetire pentru skoalele populare de G. P. Bilmsen ) . În manuscris se păstrează și o traducere din limba greacă , „ Viața lui Sulla Romanul dupre Plutarcu , traducere de Georgiu Radu Melidon , directorul Școalei Normale Carol I ” , prezentată Academiei pentru premiere . Cărți Carte de lectură Regule scurte de versificație română – Metodu ușoru pentru a pute face cu înlesnire versuri corecte în limba română , ( Iași , Tipografia Buciumul român , Relațiune statistică de starea școleloru in Modova – Memoriu prezentatu D. Ministru de Culte și Instrucțiune Publică înianuarie (Iași , Anuariul Institutului Pedagogic : Scoala Normala Primaria . Primul annu scolariu:( București , Școala Normală Carol I – Anuarul primului period de învățămînt sub direcțiunea d-lui George Radu Melidon . Anii școlari( București , Manualul invĕțietorului sau Elemente de pedagogie practica în usul șcólelor populare ( București , Istoria naționala pentru poporu sau Némul , sapa , arma , casa și mintea Românilor prin tóte timpurile și locurile , ( București , manual ) Șcóla normală Carol I , Virtus Romana rediviva . Arětare de numele și numerul Învěțatorilor preparați pentru scólele rurale superióre , sub directiunea d-lui Georgiu Radu Melidon în anii Irod național ( Tipografia Haber , roman ) Varia Note de călătorie Călătorie în Moldova de Sus De la Iași la Roman Un vis curioz în Almanah de învățătură și petrecere ) Nepublicate Questiuni politice Cosmologie Istorie universală Memoriile Unirei Scrieri literare In memoriam La începutul secolului XX , o stradă din apropierea Bisericii „ Sfântul Gheorghe ” din urbea sa natală i- a căpătat numele , care însă nu a fost păstrat în timpul regimului comunist . Însub îngrijirea profesorului Alexandru Epure , apare în Roman o micro-monografie dedicată lui Melidon . Numele său este purtat astăzi atât de biblioteca municipală din Roman , cât și de o asociație culturală locală . Dinapriliei-a fost acordat titlul de Cetățean de onoare al Municipiului Roman . Note Este numele cel mai cunoscut în prezent , însă numele consemnat în Certificatul de Deces a fost Gheorghe Radu Melidon . În funcție de scriere sau de epocă , scriitorul a fost identificat și cu alte diverse variante ale aceluiași nume . Astfel , numele de botez a fost ortografiat și ca Giorgiu , Ghiorghiu sau Giorgie , iar cel de familie și ca Melidonu , Meledonu , Meledon sau Milidon . După alte surse , lamaisaumartie Lucrări semnalate ca incerte ( * ) în Bibliografia românească modernă Fragmente extinse republicate în Berca , Referințe Bibliografie Istoria literaturii române . Volumul De la Școala Ardeleană la Junimea , Editura Academiei RSR , București , secțiunea „ George Radu Melidon” ( autor : Petre Costinescu ) pp. 758–759 . George Radu Melidon - întemeietorul primei biblioteci publice din Roman , Biblioteca municipală „ George Radu Melidon ” , Roman Dana Vega , Maria Vartolaș , Ed . Mușatinia , Roman , p. 9-13 ISBN9-4 Un dicționar al literaturii din județul Neamț de la copiști la suprarealiști , secolul al XV -lea - Tomșa Constantin , Ed . Cetatea Doamnei&Crigarux , Piatra Neamț , ISBN8450-22-3 , secțiunea „ Melidon George-Radu ” p. 277-278 ( Hi)story-telling the nation : the narrative construction of Romanianism in the lateh century , Mihai Stelian Rusu , Journal of Comparative Research in Anthropology and Sociology , Volume NumberSummer p. 97-116 Profesorul Gheorghe Radu Melidon , fost „ cap secției școalelor ” , director al Școalei Normale „ Carol I” din București , profesor la gimnaziul „ Roman-Vodă ” , etc . , Alexandru Epure ( Profesor ) , Roman , Dicționarul Literaturii Române , de la Origini pînă la Sub egida : Academia Republicii Socialiste România , Institutul de Lingvistică , Istorie Literară și Folclor al Universității Al. I. Cuza , Iași , Editura Academiei Republicii Socialiste România , București , p. 560-561 Lectură suplimentară Între „ bunul creștin” și „ bravul Român ” - Rolul școlii primare în construirea identității naționale românești– Capitolul I.5 Manuale școlare , Mirela Luminița Murgescu , Editura A' Iași , ISBN00-7 , p. 95-119 Poetici românești , Olimpia Berca , Editura „ Facla ” , Timișoara , secțiunea „ Radu Meledon ” , pp. 64–83 . O „ anticipare” literară ignorată , Dan Mănucă , în Almanah „ Convorbiri literare ” . Iași , p. 11-13 . Istoria literaturii românești în veacul al XIX -lea , de laînainte : în legătură cu dezvoltarea culturală a neamului , Nicolae Iorga , Rodica Rotaru ( Ediție și Note ) Editura Minerva , București , p. Vol I , XXI , Vol . II , Vol . III Conspect asupra literaturei române și scriitorilor ei de la început și până astazi în ordine cronologică , V. Gr. Pop , I , Legături externe poezii de G. R. Melidon : „ La coroana lui Ștefan cel Mare ” și „ Întăiul escadron , dedicat cavalerieĭ moldovene ” , Poesiĭ ale scriitorilor din epoca Unirii ( antologie ) , Vălenii de Munte , pp. 66–71 ( Nicolae Iorga ) Biblioteca Municipală Roman „ George Radu Melidon” George Radu Melidon ( opera și scrierile ) , „ Autorii.com ” – marea enciclopedie a autorilor români Primul autor SF român s- a născut la Roman : George Radu Melidon,mai Ziarul Ceahlăul Vezi și Literatura română a secolului al XIX -lea Nașteri în Decese în Cavaler al Ordinului Steaua României Oameni din Roman Scriitori români din secolul al XIX -lea Poeți români din secolul al XIX -lea