Ciuperci comestibile
Ciuperci comestibile din regnul Fungi de tip Ascomycota precum Basidiomycota care au pălărie și picior (a nu se confunda cu ciupercile microscopice, mucegaiurile și cele care produc bolile numite micoze), există în număr mare. Aici sunt enumerate  doar câteva exemplare. Și în România sunt cunoscute peste 2.500 de soiuri de ciuperci basidiomicete din care mai mult de 500 sunt comestibile, fiind mai mult sau mai puțin gustoase.

Nutriție și toxicitate 

Din păcate multe din ciupercile comestibile pot fi confundate ușor cu ciuperci otrăvitoare de același gen din cauza similitudinii (ca de exemplu Amanita rubescens cu o canelură tipică pe manșetă și Amanita pantherina cu o canelură tipică la marginea pălăriei). Spre deosebire de plante, ciupercile au un citoschelet susținător din chitină care contribuie la scăderea digestibilității lor în cazul persoanelor cu sistem digestiv sensibil. De acea câteva soiuri trebuie fierte suficient de mult. Unele specii (de exemplu Amanita rubescens sau Boletus luridus - sin. Suillellus luridus), dacă sunt mâncate crud, devin toxice, altele - ca de exemplu Coprinopsis atramentaria, sin. Coprinus atramentarius dețin substanțe care pot duce la un disconfort în combinație cu alcool. Ciupercile comestibile trebuiesc prelucrate în stare proaspătă, deoarece proteinele lor structurale se descompun rapid, generând produși nesănătoși sau chiar toxici. Prin urmare, consumul de ciuperci comestibile degradate provoacă otrăviri care sunt mult mai frecvente decât intoxicațiile cu acelea cu adevărat otrăvitoare.

Colectare  
Ciupercile comestibile pot fi adunate pe tot parcursul anului, chiar și în iarnă ca Flammulina velutipes care crește pe trunchiuri de foioase și conifere (octombrie-martie) sau Auricularia auricula-judae (sin. A. auricula, A. sambucina, Hirneola auricula), cunoscută din bucătăria asiatică ca Mu-Err, care se dezvoltă preferat pe scoarța socului bătrân (august-martie). Se spune, că „sezonul de ciuperci” începe cu luna august, durând până la sfârșitul lui octombrie, cea ce nu este corect. Nu numai că diferite specii nu cresc în aceste luni (ca de exemplu genul Morchella), mai mult formarea de corpuri fructifere depinde de un climat convenabil pentru apariția lor, ca de exemplu umiditate prin ploi calde și căldură suficientă. În caz de căldură uscată persistentă sau condiții de umezeală rece nu pot fi așteptate recolte.

Se indică adesea, ciupercile să fie tăiate cu un cuțit ascuțit, în caz contrar miceliul ar putea fi rănit sau chiar distrus. Dar printr-o tăietură prea sus, restul ciupercii ar putea să putrezească contagiind și miceliul. Mai bine este extragerea buretelui din sol prin o rotire ușoară, acoperind locul după acea cu pământ și frunze. Această metodă este mai folositoare, fiindcă unele specii nu se pot defini sigur fără examinarea a bazei piciorului ( la Amanita). Ciupercile se colectează în coșuri sau hârtie, de preferat să evitați pungi de plastic, din cauza umidității create în ele, în scurt timp ciupercile se pot altera si deveni impropriu consumului.

Listă de bureți comestibili

Ordinul Agaricales

Genul Agaricus (șampinioni)

Genul Amanita (bureți cu volvă cu sau fără bulb, amanită)

Genul Armillaria (ghebe 1)

Genul Clitocybe (pâlnioare)

Genul Cortinarius (ciuperci cu cortină, pâsloșei)

Genul Entoloma (pieptănuși)

Genul Gymnopus (ghebe 2)

Familia Hygrophoraceae

Genul Cuphophyllus (ciuperci higrofane, fungi preponderent saprofiți și micorizanți)

Genul Hygrocybe (ciuperci higrofane, „zemoși”, fungi saprofiți)

Genul Hygrophorus denumiți în popor bureți „melcești”, mucoși, fungi micorizanți

Genul Laccaria (pâlnioare viu colorate)

Genul Lepista (nicoreți)

Genul Lycoperdon (pufaie)

Genul Macrolepiota (parasoli)

Genul Marasmius (bureciori)

Genul Pleurotus (păstrăvi, ciuperci de copac)

Genul Tricholoma (bureți cavalerești)

Alte specii din ordinul Agaricales

Ordinul Auriculariales (ciuperci de copac gelatinoși) 
{|class="wikitable sortable"

Ordinul Boletales

Genul Boletus (hribi)

Genul Rubroboletus (hribi)

Genul Leccinellum și Leccinum (o formă de hribi cu picior solzos)

Genul Suillus (o formă de hribi mai mici)

Genul Xerocomellus și Xerocomus (o formă de hribi mai mici)

Alte specii din familia Boletaceae

Ordinul Cantharellales

Genul Cantharellus (gălbiori și surate)

Genul Craterellus (trâmbițe)

Genul Hydnum (flocoșei)

Alte specii din familia Cantharellaceae

Ordinul Gomphales (rămurele și măciuci/pilugele)

Ordinul Pezizales

Genul Gyromitra (zbârciogi falși)

Genul Helvella (mitre, cupe)

Genul Morchella (zbârciogi)

Genul Otidea (urechiușe)

Genul Peziza (urechiușe)

Genul Tuber (trufe)

Genul Verpa (verpe)

Alte specii ale ordinului

Ordinul Phallales (bureți pucioși)

Ordinul Polyporales (ciuperci cu pori)

Ordinul Russulales

Genul Albatrellus (ciuperci cu pori mici)

Genul Lactarius (lăptari, râșcovi)

Genul Lactifluus (lăptari, râșcovi)

Genul Russula (vinețele)

Alte specii din familia Russulaceae

Ordinul Thelephorales

Ordinul Tremellales

Ciuperci ca produse alimentare 

Ciupercile au o valoare nutritivă ridicată. Între altele conțin proteine vegetale, cele mai multe vitamine (vitamina A, B1-B9, B12, vitamina C, vitamina D, vitamina E, vitamina K), mineralele (calciu, fosfor, magneziu, sodiu, potasiu, seleniu, sulf), oligoelementele cupru, fier, fluor, iod, mangan, zinc precum și aminoacizii (ca de exemplu acid aspartic, acid glutamic, alanină, arginină, izoleucină, lizină. În același timp, ele conțin puține glucide și grăsimi și, prin urmare, sunt sărace în calorii.

Ciupercile pot fi conservate în diferite feluri. Cel mai bun mod este uscatul bureților. De abia atunci mulți dintre ei dezvoltă savoarea lor extraordinară precum aroma tipică. O excepție reprezintă Cantharellus cibarius care devine amărui și vâscos. Cu toții pot să fie și congelați sau prelucrați conservă. În ultimul caz sunt în majoritate foarte moi și puțin gustoși.

Rezumat 
În Europa sunt cunoscute mai mult de 6000 de soiuri de ciuperci basidiomicete din care peste 600 sunt sigur comestibile, iar aproximativ 200 sunt otrăvitoare și peste 800 necomestibile. Restul lor este de fapt bine descris, dar valoarea încă necunoscută.

Vezi și 
 Ciuperci necomestibile
 Ciuperci otrăvitoare

Note

Bibliografie 
 Bruno Cetto: volumele 1-7
 (Marcel) Bon: “Pareys Buch der Pilze”, Editura Kosmos, Halberstadt 2012,ISBN 978-3-440-13447-4
 Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: „700 Pilze in Farbfotos”, Editura AT Verlag, Aarau - Stuttgart 1979 și 1980, ISBN 3-85502-0450
 Rose Marie Dähncke: „1200 Pilze in Farbfotos”, Editura AT Verlag, Aarau 2004, ISBN 3-8289-1619-8
 Ewald Gerhard: „Der große BLV Pilzführer“ (cu 1200 de specii descrise și 1000 fotografii), Editura BLV Buchverlag GmbH & Co. KG, ediția a 9-a, München 2018, ISBN 978-3-8354-1839-4
 Heinrich Dörfelt, Gottfried Jetschke (Ed.): „Wörterbuch der Mykologie”, Editura Spektrum, Heidelberg 2001,  ISBN 3-8274-0920-9
 Karl și Gretl Kronberger: „Das farbige Pilzbuch”, Editura H. G. Gachet & Co., Langen 1976, ISBN 3-8068-0215-7
 Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese: „Der große Pilzatlas“, Editura Tandem Verlag GmbH, Potsdam 2012, ISBN 978-3-8427-0483-1
 J. E. și M. Lange: „BLV Bestimmungsbuch - Pilze”, Editura BLV Verlagsgesellschaft, München, Berna Viena 1977, p. 116, ISBN 3-405-11568-2
 Hans E. Laux: „Der große Pilzführer, Editura Kosmos, Halberstadt 2001, ISBN 978-3-440-14530-2
 Csaba Locsmándi, Gizella Vasas: „Ghidul culegătorului de ciuperci”, Editura Casa, Cluj-Napoca 2013, ISBN 9786068527147, 192 p.
 Till E. Lohmeyer & Ute Künkele: „Pilze – bestimmen und sammeln”, Editura Parragon Books Ltd., Bath 2014, ISBN 978-1-4454-8404-4
 Andreas Neuner: „BLV Naturführer – Pilze”, Editura BLV Verlagsgesellschaft, München-Bern-Viena 1976, ISBN 3-405-11345-8
 Renate & Wilhelm Volk: „Pilze sicher bestimmen und delikat zubreiten“, Editura Ulmer, Stuttgart 1999, ISBN 3-8001-3656-2
 Bucătăria românească cu ciuperci
 Bunătăți din ciuperci

Legături externe 
 

 
Liste despre biologie
Ciuperci comestibile din regnul Fungi de tip Ascomycota precum Basidiomycota care au pălărie și picior ( a nu se confunda cu ciupercile microscopice , mucegaiurile și cele care produc bolile numite micoze ) , există în număr mare . Aici sunt enumerate doar câteva exemplare . Și în România sunt cunoscute peste500 de soiuri de ciuperci basidiomicete din care mai mult desunt comestibile , fiind mai mult sau mai puțin gustoase . Nutriție și toxicitate Din păcate multe din ciupercile comestibile pot fi confundate ușor cu ciuperci otrăvitoare de același gen din cauza similitudinii ( ca de exemplu Amanita rubescens cu o canelură tipică pe manșetă și Amanita pantherina cu o canelură tipică la marginea pălăriei ) . Spre deosebire de plante , ciupercile au un citoschelet susținător din chitină care contribuie la scăderea digestibilității lor în cazul persoanelor cu sistem digestiv sensibil . De acea câteva soiuri trebuie fierte suficient de mult . Unele specii ( de exemplu Amanita rubescens sau Boletus luridus - sin . Suillellus luridus ) , dacă sunt mâncate crud , devin toxice , altele - ca de exemplu Coprinopsis atramentaria , sin . Coprinus atramentarius dețin substanțe care pot duce la un disconfort în combinație cu alcool . Ciupercile comestibile trebuiesc prelucrate în stare proaspătă , deoarece proteinele lor structurale se descompun rapid , generând produși nesănătoși sau chiar toxici . Prin urmare , consumul de ciuperci comestibile degradate provoacă otrăviri care sunt mult mai frecvente decât intoxicațiile cu acelea cu adevărat otrăvitoare . Colectare Ciupercile comestibile pot fi adunate pe tot parcursul anului , chiar și în iarnă ca Flammulina velutipes care crește pe trunchiuri de foioase și conifere ( octombrie-martie ) sau Auricularia auricula-judae ( sin . A. auricula , A. sambucina , Hirneola auricula ) , cunoscută din bucătăria asiatică ca Mu-Err , care se dezvoltă preferat pe scoarța socului bătrân ( august-martie ) . Se spune , că „ sezonul de ciuperci ” începe cu luna august , durând până la sfârșitul lui octombrie , cea ce nu este corect . Nu numai că diferite specii nu cresc în aceste luni ( ca de exemplu genul Morchella ) , mai mult formarea de corpuri fructifere depinde de un climat convenabil pentru apariția lor , ca de exemplu umiditate prin ploi calde și căldură suficientă . În caz de căldură uscată persistentă sau condiții de umezeală rece nu pot fi așteptate recolte . Se indică adesea , ciupercile să fie tăiate cu un cuțit ascuțit , în caz contrar miceliul ar putea fi rănit sau chiar distrus . Dar printr- o tăietură prea sus , restul ciupercii ar putea să putrezească contagiind și miceliul . Mai bine este extragerea buretelui din sol prin o rotire ușoară , acoperind locul după acea cu pământ și frunze . Această metodă este mai folositoare , fiindcă unele specii nu se pot defini sigur fără examinarea a bazei piciorului ( la Amanita ) . Ciupercile se colectează în coșuri sau hârtie , de preferat să evitați pungi de plastic , din cauza umidității create în ele , în scurt timp ciupercile se pot altera si deveni impropriu consumului . Listă de bureți comestibili Ordinul Agaricales Genul Agaricus ( șampinioni ) Genul Amanita ( bureți cu volvă cu sau fără bulb , amanită ) Genul Armillaria ( ghebe Genul Clitocybe ( pâlnioare ) Genul Cortinarius ( ciuperci cu cortină , pâsloșei ) Genul Entoloma ( pieptănuși ) Genul Gymnopus ( ghebe Familia Hygrophoraceae Genul Cuphophyllus ( ciuperci higrofane , fungi preponderent saprofiți și micorizanți ) Genul Hygrocybe ( ciuperci higrofane , „ zemoși ” , fungi saprofiți ) Genul Hygrophorus denumiți în popor bureți „ melcești ” , mucoși , fungi micorizanți Genul Laccaria ( pâlnioare viu colorate ) Genul Lepista ( nicoreți ) Genul Lycoperdon ( pufaie ) Genul Macrolepiota ( parasoli ) Genul Marasmius ( bureciori ) Genul Pleurotus ( păstrăvi , ciuperci de copac ) Genul Tricholoma ( bureți cavalerești ) Alte specii din ordinul Agaricales Ordinul Auriculariales ( ciuperci de copac gelatinoși ) { | class= " wikitable sortable " Ordinul Boletales Genul Boletus ( hribi ) Genul Rubroboletus ( hribi ) Genul Leccinellum și Leccinum ( o formă de hribi cu picior solzos ) Genul Suillus ( o formă de hribi mai mici ) Genul Xerocomellus și Xerocomus ( o formă de hribi mai mici ) Alte specii din familia Boletaceae Ordinul Cantharellales Genul Cantharellus ( gălbiori și surate ) Genul Craterellus ( trâmbițe ) Genul Hydnum ( flocoșei ) Alte specii din familia Cantharellaceae Ordinul Gomphales ( rămurele și măciuci/pilugele ) Ordinul Pezizales Genul Gyromitra ( zbârciogi falși ) Genul Helvella ( mitre , cupe ) Genul Morchella ( zbârciogi ) Genul Otidea ( urechiușe ) Genul Peziza ( urechiușe ) Genul Tuber ( trufe ) Genul Verpa ( verpe ) Alte specii ale ordinului Ordinul Phallales ( bureți pucioși ) Ordinul Polyporales ( ciuperci cu pori ) Ordinul Russulales Genul Albatrellus ( ciuperci cu pori mici ) Genul Lactarius ( lăptari , râșcovi ) Genul Lactifluus ( lăptari , râșcovi ) Genul Russula ( vinețele ) Alte specii din familia Russulaceae Ordinul Thelephorales Ordinul Tremellales Ciuperci ca produse alimentare Ciupercile au o valoare nutritivă ridicată . Între altele conțin proteine vegetale , cele mai multe vitamine ( vitamina A , B1-B9 , B12 , vitamina C , vitamina D , vitamina E , vitamina K ) , mineralele ( calciu , fosfor , magneziu , sodiu , potasiu , seleniu , sulf ) , oligoelementele cupru , fier , fluor , iod , mangan , zinc precum și aminoacizii ( ca de exemplu acid aspartic , acid glutamic , alanină , arginină , izoleucină , lizină . În același timp , ele conțin puține glucide și grăsimi și , prin urmare , sunt sărace în calorii . Ciupercile pot fi conservate în diferite feluri . Cel mai bun mod este uscatul bureților . De abia atunci mulți dintre ei dezvoltă savoarea lor extraordinară precum aroma tipică . O excepție reprezintă Cantharellus cibarius care devine amărui și vâscos . Cu toții pot să fie și congelați sau prelucrați conservă . În ultimul caz sunt în majoritate foarte moi și puțin gustoși . Rezumat În Europa sunt cunoscute mai mult dede soiuri de ciuperci basidiomicete din care pestesunt sigur comestibile , iar aproximativsunt otrăvitoare și pestenecomestibile . Restul lor este de fapt bine descris , dar valoarea încă necunoscută . Vezi și Ciuperci necomestibile Ciuperci otrăvitoare Note Bibliografie Bruno Cetto : volumele7 ( Marcel ) Bon : “ Pareys Buch der Pilze ” , Editura Kosmos , HalberstadtISBN440-13447-4 Rose Marie și Sabine Maria Dähncke : „ 700 Pilze in Farbfotos ” , Editura AT Verlag , Aarau - Stuttgartși ISBN0450 Rose Marie Dähncke : „ 1200 Pilze in Farbfotos ” , Editura AT Verlag , Aarau ISBN1619-8 Ewald Gerhard : „ Der große BLV Pilzführer “ ( cude specii descrise șifotografii ) , Editura BLV Buchverlag GmbH & Co . KG , ediția aa , München ISBN8354-1839-4 Heinrich Dörfelt , Gottfried Jetschke ( Ed . ) : „ Wörterbuch der Mykologie ” , Editura Spektrum , Heidelberg ISBN0920 -9 Karl și Gretl Kronberger : „ Das farbige Pilzbuch ” , Editura H. G. Gachet & Co . , Langen ISBN0215-7 Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese : „ Der große Pilzatlas “ , Editura Tandem Verlag GmbH , Potsdam ISBN8427-0483-1 J. E. și M. Lange : „ BLV Bestimmungsbuch - Pilze ” , Editura BLV Verlagsgesellschaft , München , Berna Viena p. ISBN11568-2 Hans E. Laux : „ Der große Pilzführer , Editura Kosmos , Halberstadt ISBN440-14530-2 Csaba Locsmándi , Gizella Vasas : „ Ghidul culegătorului de ciuperci ” , Editura Casa , Cluj-Napoca ISBNp . Till E. Lohmeyer & Ute Künkele : „ Pilze – bestimmen und sammeln ” , Editura Parragon Books Ltd. , Bath ISBN4454-8404-4 Andreas Neuner : „ BLV Naturführer – Pilze ” , Editura BLV Verlagsgesellschaft , München-Bern-Viena ISBN11345-8 Renate & Wilhelm Volk : „ Pilze sicher bestimmen und delikat zubreiten “ , Editura Ulmer , Stuttgart ISBN3656-2 Bucătăria românească cu ciuperci Bunătăți din ciuperci Legături externe Liste despre biologie