Ordinul „Sfânta Ana” (Rusia imperială)
Ordinul „Sfânta Ana” a fost la început un ordin cavaleresc al ducatului Holstein-Gottorp, apoi un ordin de onoare al Imperiului Rus. Deviza acestuia a fost „Amantibus, Justitium, Pictitiam et Fidum”, ceea ce înseamnă „dragoste, justiție, evlavie și loialitate”. Distincția a fost înființată la 1735, având până la 1815 trei clase, după aceea patru. Cu căderea imperiului rus și a casei Romanov, ordinul a fost abolit în anul 1917.

Istorie 
Ordinul a fost inițial un premiu de onoare al ducatului Holstein-Gottorp, promulgat în ziua de 3/14 februarie 1735 în trei clase de Karl Frederic, Duce de Holstein-Gottorp, în cinstea soției sale, Anna Petrovna, fiica împăratul Petru cel Mare. Împărăteasa Elisabeta I, lipsită de copii, l-a desemnat, în 1743, pe Karl Peter Ulrich, fiul ducelui, Țarevici și moștenitor al tronului rus. Astfel Marele Maestru al Ordinului s-a mutat în Rusia, în timp ce Ordinul a rămas în Schleswig.

Prin căsătoria Ecaterinei de Anhalt-Zerbst - cărei mamă Ioana Elisabeta tot a fost o prințesă de Holstein-Gottorp – cu viitorul țar Petru III în 1745, a fost întărită unirea dinastiei Romanov și Holstein-Gottorp. De atunci, dinastia imperială rusă a fost numită „Holstein-Gottorp-Romanov”. După asasinarea lui Petru în 1762, soția sa a fost proclamată împărăteasă sub numele Ecaterina a II-a. Fiul Ecaterinei, Pavel I, ia urmat în 1796 pe tron, și a instituit ordinul „Sfânta Ana” ca un ordin al Imperiului Rus la 15 aprilie 1797. Împăratul Alexandru I, fiul lui Paul I, a adăugat, în 1815, o a patra clasă, iar în 1828, Nicolae I a modificat ordinul în mare măsură (vezi mai jos). După detronarea casei Romanov în 1917, ordinul a fost desființat.

Ordinul „Sfânta Ana” a fost una dintre cele patru cele mai înalte distincții ale Imperiului Rus, cu care au fost decorați ofițeri și funcționari superiori ruși și străini. Împăratul însuși a fost șeful ereditar al ordinului. Ordinul a avut un maestru de ceremonii, un secretar și doi heralzi. La evenimente mari, membrii au purtat o robă roșie de catifea cu broderii de aur și argint.

Descrierea ordinului 
Statutul ordinului din 1735 a stabilit, ca însemnele principale să fie o cruce de aur, brațele crucii fiind formate de pătrate de sticlă roșie cu o imagine în email a Sântei Ana, purtând o cruce în mâini și impusă în centrul crucii. Din unghiurile crucii ies flăcări aurii, după alții a fi vorba despre un frunziș rotunjit. Pe verso au fost aplicate inițialele înfulecate „A.J.P.F” pentru „Anna Imperatoris Petri Filia” (Anna, fiica împăratului Petru). 

În anul 1828 înfățișarea crucii a fost modificată prin ucazul țarului Nicolae I. Sticla ei a fost înlocuită de o cruce pattée, emailată roșu încadrată într-o ramă aurie. Ordinul a fost acordat de atunci cu o coroana emailată imperială rusă care atârna deasupra crucii, pentru clasa I și II. Pentru aceste clase exista și decorația cu stea. Mai departe a lăsat să creeze o cruce cu brațe de rubine  înconjurată de brilianți. În 1874 premiul cu coroană a fost desființat și s-a introdus simultan ordinul cu săbii ca decorație de război, puse dedesubtul flăcărilor în unghiurile crucii. 

Banda a fost roșie cu dungi simple galbene pe ambele părți. Steaua argintie a insignei a fost octogonală, medalionul în centru arătând crucea ordinului înconjurată de motto-ul scurtat. Pentru decorația cu coroană, inscripția a fost așezată peste medalionul central.

Purtătorilor necreștini s-a acordat decorația fără figura Sfintei Ana la mijloc, fiind înlocuită de vulturul țarist. În secolul al XVIII-lea ordinul a fost conferit de asemenea cu brilianți pentru clasa I și II.

Felul de purtat 
Până în anul 1815, ordinul de clasa a 3-a a fost purtat pe mânerul sabiei, în medalion crucea sau vulturul. După instalarea clasei a 4-a, aceasta a fost plasată acolo, astfel premiul de clasa a 3-a a luat caracterul unui decor la piept, fixat la butonieră. Decorația de clasa a 2-a, cu sau fără coroană, a fost purtată în jurul gâtului, steaua de clasa I sau II a pe piept la dreapta, iar Marea Cruce pe o eșarfă de la umărul stâng la șoldul drept.

Privilegii 
Pentru cei decorați cu acest ordin de clasa I–III a putut fi acordat din ziua de 10 aprilie 1832 un titlu nobiliar ereditar, iar pentru negustori acela de cetățean de onoare ereditar. În anul 1834 a fost plasat un capital special de 200.000 de ruble, cărui dobândă a fost  folosită pentru întreținerea și educația fetelor de premiați cu clasele II sau III mai săraci. Fiecare deținător al ordinului a căpătat în afară de aceasta o pensie anuală: Pentru onorarea de clasa I 200-250, de clasa II 120-150, de clasa III 90-100 și de clasa IV 40-50 de ruble.

Medalia „Sfânta Ana” 
Acest premiu, ctitorit în 1830 tot de Nicolae I, adesea oară și numit cel mai jos grad al Ordinului „Sfânta Ana”, purtat la banda decorației, a fost acordat gradelor de subofițeri pentru un serviciu lung și fidel. Medalia a fost fabricată din alamă, cu o cruce aurie la mijloc, purtând pe verso numele decoratului, la străini deasupra numelui o coroană imperială. Ctitorul premiului a distins o dată pe toți subofițerii gărzii regale de la Berlina cu această medalie.

Decorați români ai ordinului (selecție)

Note

Bibliografie 
 Arnhard Graf Klenau: „Europäische Orden ab 1700, Katalog ohne Deutschland”, Editura Klenau, Fridingen 1978, ISBN 3-921566-05-3
 Иван Г. Спасский: „Иностранные и русский ордена до 1917 года”, Editura Государственный Эрмитаж, Leningrad 1963
Ordinul „ Sfânta Ana” a fost la început un ordin cavaleresc al ducatului Holstein-Gottorp , apoi un ordin de onoare al Imperiului Rus . Deviza acestuia a fost „ Amantibus , Justitium , Pictitiam et Fidum ” , ceea ce înseamnă „ dragoste , justiție , evlavie și loialitate ” . Distincția a fost înființată la având până latrei clase , după aceea patru . Cu căderea imperiului rus și a casei Romanov , ordinul a fost abolit în anul Istorie Ordinul a fost inițial un premiu de onoare al ducatului Holstein-Gottorp , promulgat în ziua de14 februarieîn trei clase de Karl Frederic , Duce de Holstein-Gottorp , în cinstea soției sale , Anna Petrovna , fiica împăratul Petru cel Mare . Împărăteasa Elisabeta I , lipsită de copii , l- a desemnat , în pe Karl Peter Ulrich , fiul ducelui , Țarevici și moștenitor al tronului rus . Astfel Marele Maestru al Ordinului s- a mutat în Rusia , în timp ce Ordinul a rămas în Schleswig . Prin căsătoria Ecaterinei de Anhalt-Zerbst - cărei mamă Ioana Elisabeta tot a fost o prințesă de Holstein-Gottorp – cu viitorul țar Petru III în a fost întărită unirea dinastiei Romanov și Holstein-Gottorp . De atunci , dinastia imperială rusă a fost numită „ Holstein-Gottorp-Romanov ” . După asasinarea lui Petru în soția sa a fost proclamată împărăteasă sub numele Ecaterina a II -a . Fiul Ecaterinei , Pavel I , ia urmat înpe tron , și a instituit ordinul „ Sfânta Ana” ca un ordin al Imperiului Rus laaprilie Împăratul Alexandru I , fiul lui Paul I , a adăugat , în o a patra clasă , iar în Nicolae I a modificat ordinul în mare măsură ( vezi mai jos ) . După detronarea casei Romanov în ordinul a fost desființat . Ordinul „ Sfânta Ana” a fost una dintre cele patru cele mai înalte distincții ale Imperiului Rus , cu care au fost decorați ofițeri și funcționari superiori ruși și străini . Împăratul însuși a fost șeful ereditar al ordinului . Ordinul a avut un maestru de ceremonii , un secretar și doi heralzi . La evenimente mari , membrii au purtat o robă roșie de catifea cu broderii de aur și argint . Descrierea ordinului Statutul ordinului dina stabilit , ca însemnele principale să fie o cruce de aur , brațele crucii fiind formate de pătrate de sticlă roșie cu o imagine în email a Sântei Ana , purtând o cruce în mâini și impusă în centrul crucii . Din unghiurile crucii ies flăcări aurii , după alții a fi vorba despre un frunziș rotunjit . Pe verso au fost aplicate inițialele înfulecate „ A.J.P.F” pentru „ Anna Imperatoris Petri Filia ” ( Anna , fiica împăratului Petru ) . În anulînfățișarea crucii a fost modificată prin ucazul țarului Nicolae I . Sticla ei a fost înlocuită de o cruce pattée , emailată roșu încadrată într- o ramă aurie . Ordinul a fost acordat de atunci cu o coroana emailată imperială rusă care atârna deasupra crucii , pentru clasa I și II . Pentru aceste clase exista și decorația cu stea . Mai departe a lăsat să creeze o cruce cu brațe de rubine înconjurată de brilianți . Înpremiul cu coroană a fost desființat și s- a introdus simultan ordinul cu săbii ca decorație de război , puse dedesubtul flăcărilor în unghiurile crucii . Banda a fost roșie cu dungi simple galbene pe ambele părți . Steaua argintie a insignei a fost octogonală , medalionul în centru arătând crucea ordinului înconjurată de motto -ul scurtat . Pentru decorația cu coroană , inscripția a fost așezată peste medalionul central . Purtătorilor necreștini s- a acordat decorația fără figura Sfintei Ana la mijloc , fiind înlocuită de vulturul țarist . În secolul al XVIII -lea ordinul a fost conferit de asemenea cu brilianți pentru clasa I și II . Felul de purtat Până în anul ordinul de clasa aa a fost purtat pe mânerul sabiei , în medalion crucea sau vulturul . După instalarea clasei aa , aceasta a fost plasată acolo , astfel premiul de clasa aa a luat caracterul unui decor la piept , fixat la butonieră . Decorația de clasa aa , cu sau fără coroană , a fost purtată în jurul gâtului , steaua de clasa I sau II a pe piept la dreapta , iar Marea Cruce pe o eșarfă de la umărul stâng la șoldul drept . Privilegii Pentru cei decorați cu acest ordin de clasa I–III a putut fi acordat din ziua deaprilieun titlu nobiliar ereditar , iar pentru negustori acela de cetățean de onoare ereditar . În anula fost plasat un capital special de000 de ruble , cărui dobândă a fost folosită pentru întreținerea și educația fetelor de premiați cu clasele II sau III mai săraci . Fiecare deținător al ordinului a căpătat în afară de aceasta o pensie anuală : Pentru onorarea de clasa I de clasa II de clasa IIIși de clasa IVde ruble . Medalia „ Sfânta Ana ” Acest premiu , ctitorit întot de Nicolae I , adesea oară și numit cel mai jos grad al Ordinului „ Sfânta Ana ” , purtat la banda decorației , a fost acordat gradelor de subofițeri pentru un serviciu lung și fidel . Medalia a fost fabricată din alamă , cu o cruce aurie la mijloc , purtând pe verso numele decoratului , la străini deasupra numelui o coroană imperială . Ctitorul premiului a distins o dată pe toți subofițerii gărzii regale de la Berlina cu această medalie . Decorați români ai ordinului ( selecție ) Note Bibliografie Arnhard Graf Klenau : „ Europäische Orden ab Katalog ohne Deutschland ” , Editura Klenau , Fridingen ISBN05-3 Иван Г. Спасский : „ Иностранные и русский ордена догода ” , Editura Государственный Эрмитаж , Leningrad