Paleografie româno-chirilică
Paleografia româno-chirilică este știința auxiliară a istoriei care se ocupă cu citirea, studierea și transcrierea corectă a documentelor (hrisoave, ispisoace, testamente, etc.) și a manuscriselor scrise în limba română cu alfabetul chirilic. Pe lângă citirea și transcrierea textelor vechi, paleografia româno-chirilică analizează și sistemele grafice speciale, abrevierile, slovele-cifre, precum și hârtia, și ustensilele grafice folosite.

La 8 februarie 1860, Ion Ghica, ministru al Treburilor Interne, a hotărât folosirea exclusivă a alfabetului latin în cancelariile Principatelor Unite ale Moldovei și Țării Românești. După ce s-a oficializat scrierea cu alfabet latin, din 1860 a început transcrierea vechilor texte din alfabetul chirilic român. Știința paleografică a stabilit norme și principii de transcriere a textelor transmise în vechea grafie și de redarea lor după normele ortografice moderne. Biserica ortodoxă a păstrat scrierea româno-chirilică pentru încă o perioadă de timp și abia la sinodul din 1881 a luat decizia de a trece la redarea limbii române prin alfabetul latin.

Spre deosebire de alte paleografii, aplicate la limbile slave (sârbă, bulgară, rusă) în cazul acesta alfabetul chirilic a fost folosit pentru o limbă neslavă, și anume o limbă romanică, care are un fonetism și o structură diferită. De aici a rezultat dificultatea redării valorii fonetice a textelor elaborate în limba română cu alfabet chirilic până la mijlocul secolului al XIX-lea. Studiile de paleografie româno-chirilică au pus în evidență importanța semnelor diacritice atât în întocmirea actelor vechi de cancelarie cât și pentru tipăriturile de folosință bisericească. Aceste propedii sau accente precum: spiritul lin și aspru, accentul grav și ascuțit au pătruns în uz din alfabetul grecesc prin intermediul scrisului slav.

Note

Lectură suplimentară 
Emil Vîrtosu, Paleografia româno-chirilică, 346 pagini, Editura Științifică și Enciclopedică, 1968
Alexandru Gafton, Introducere în paleografia româno-chirilică. Manual universitar, Editura Universității „Alexandru Ioan Cuza”, Iași, 2001; 2003
Demir Dragnev, Ion Gumenâi, Paleografia slavo-română și româno-chirilică, 146 p., Chișinău, Editura Civitas, 2003, ISBN 9975-912-28-1
Paleografia româno-chirilică este știința auxiliară a istoriei care se ocupă cu citirea , studierea și transcrierea corectă a documentelor ( hrisoave , ispisoace , testamente , etc. ) și a manuscriselor scrise în limba română cu alfabetul chirilic . Pe lângă citirea și transcrierea textelor vechi , paleografia româno-chirilică analizează și sistemele grafice speciale , abrevierile , slovele-cifre , precum și hârtia , și ustensilele grafice folosite . Lafebruarie Ion Ghica , ministru al Treburilor Interne , a hotărât folosirea exclusivă a alfabetului latin în cancelariile Principatelor Unite ale Moldovei și Țării Românești . După ce s- a oficializat scrierea cu alfabet latin , dina început transcrierea vechilor texte din alfabetul chirilic român . Știința paleografică a stabilit norme și principii de transcriere a textelor transmise în vechea grafie și de redarea lor după normele ortografice moderne . Biserica ortodoxă a păstrat scrierea româno-chirilică pentru încă o perioadă de timp și abia la sinodul dina luat decizia de a trece la redarea limbii române prin alfabetul latin . Spre deosebire de alte paleografii , aplicate la limbile slave ( sârbă , bulgară , rusă ) în cazul acesta alfabetul chirilic a fost folosit pentru o limbă neslavă , și anume o limbă romanică , care are un fonetism și o structură diferită . De aici a rezultat dificultatea redării valorii fonetice a textelor elaborate în limba română cu alfabet chirilic până la mijlocul secolului al XIX -lea . Studiile de paleografie româno-chirilică au pus în evidență importanța semnelor diacritice atât în întocmirea actelor vechi de cancelarie cât și pentru tipăriturile de folosință bisericească . Aceste propedii sau accente precum : spiritul lin și aspru , accentul grav și ascuțit au pătruns în uz din alfabetul grecesc prin intermediul scrisului slav . Note Lectură suplimentară Emil Vîrtosu , Paleografia româno-chirilică,pagini , Editura Științifică și Enciclopedică , Alexandru Gafton , Introducere în paleografia româno-chirilică . Manual universitar , Editura Universității „ Alexandru Ioan Cuza ” , Iași , Demir Dragnev , Ion Gumenâi , Paleografia slavo-română și româno-chirilică,p . , Chișinău , Editura Civitas , ISBN28-1