Disc de acreție
Un disc de acreție este o structură astrofizică formată din materie pe orbită în jurul unui obiect ceresc central. Acest corp central este în mod tipic o stea tânără, o protostea, o stea pitică albă, o stea neutronică sau o gaură neagră. Forma  structurii a luat naștere prin acțiunea forței gravitaționale, atrăgând materialul spre corpul central, diferitele viteze inițiale ale particulelor, care antrenează materialul în formă de disc, și împrăștierea de energie în el, prin viscozitate, antrenând materialul în spirală spre organul central.

Împrăștierea de energie antrenează diverse forme de emisiuni de radiație electromagnetică. Gama de frecvențe a acesteia din urmă depinde de obiectul central. Discurile de acreție ale stelelor tinere și ale protostelelor radiază în infraroșu, iar acelea ale stelelor neutronice și ale găurilor negre radiază în raze X.

Stea dublă

Este posibil, de asemenea, să se observe formarea unui disc de acreție în unele sisteme de stele duble, îndeosebi într-un sistem  în care unul dintre companion este mult mai masiv decât celălalt. Astfel, steaua cea mai masivă (A) devine o gigantă în fața companionului său mai puțin masiv, steaua B. Dacă steaua A își umple în întregime lobul Roche, are loc, puțin câte puțin, un transfer de masă de la A spre B. În acest caz, materia părăsește lobul stelei A și cade pe steaua B trecând prin punctul Lagrange. Materia nu va cădea direct, în linie dreaptă, pe steaua B datorită rotației sistemului în jurul său și a inerției materiei  transferate. Ea va adopta atunci mai degrabă o traiectorie în spirală care o va conduce la formarea unui disc de acreție.

Discuri protoplanetare

Unele discuri protoplanetare se comportă în parte ca niște discuri de acreție, îndeosebi când o parte din materia lor cade pe protosteaua centrală. Discurile din jurul stelelor T Tauri stele Herbig prezintă asemenea comportamente.

Note

Bibliografie
  Marc Séguin, Benoît Villeneuve, Astronomie et astrophysique, Saint-Laurent (Montréal), Éditions du Renouveau Pédagogique, 2002, édition 2, 618 de pagini
  Juhan Frank, Andrew R. King, Derek J. Raine, Accretion Power in Astrophysics ed. 3, Cambridge University Press, 1985, 283 de pagini, ISBN 0-521-62053-8

Legături externe

 Professor John F. Hawley homepage 
 Nonradiative Black Hole Accretion 
 Accretion Discs on Scholarpedia
 Magnetic fields snare black holes' food – New Scientist

Vezi și
 Acreție
 Disc circumstelar
 Disc protoplanetar
 Geneza și evoluția sistemului solar
 Inel planetar
 Marele bombardament târziu
 Modelul de la Nisa
 Singularitate gravitațională

Stele binare
Găuri negre
Evoluția stelelor
Probleme nerezolvate în fizică
Un disc de acreție este o structură astrofizică formată din materie pe orbită în jurul unui obiect ceresc central . Acest corp central este în mod tipic o stea tânără , o protostea , o stea pitică albă , o stea neutronică sau o gaură neagră . Forma structurii a luat naștere prin acțiunea forței gravitaționale , atrăgând materialul spre corpul central , diferitele viteze inițiale ale particulelor , care antrenează materialul în formă de disc , și împrăștierea de energie în el , prin viscozitate , antrenând materialul în spirală spre organul central . Împrăștierea de energie antrenează diverse forme de emisiuni de radiație electromagnetică . Gama de frecvențe a acesteia din urmă depinde de obiectul central . Discurile de acreție ale stelelor tinere și ale protostelelor radiază în infraroșu , iar acelea ale stelelor neutronice și ale găurilor negre radiază în raze X . Stea dublă Este posibil , de asemenea , să se observe formarea unui disc de acreție în unele sisteme de stele duble , îndeosebi într- un sistem în care unul dintre companion este mult mai masiv decât celălalt . Astfel , steaua cea mai masivă ( A ) devine o gigantă în fața companionului său mai puțin masiv , steaua B. Dacă steaua A își umple în întregime lobul Roche , are loc , puțin câte puțin , un transfer de masă de la A spre B . În acest caz , materia părăsește lobul stelei A și cade pe steaua B trecând prin punctul Lagrange . Materia nu va cădea direct , în linie dreaptă , pe steaua B datorită rotației sistemului în jurul său și a inerției materiei transferate . Ea va adopta atunci mai degrabă o traiectorie în spirală care o va conduce la formarea unui disc de acreție . Discuri protoplanetare Unele discuri protoplanetare se comportă în parte ca niște discuri de acreție , îndeosebi când o parte din materia lor cade pe protosteaua centrală . Discurile din jurul stelelor T Tauri stele Herbig prezintă asemenea comportamente . Note Bibliografie Marc Séguin , Benoît Villeneuve , Astronomie et astrophysique , Saint-Laurent ( Montréal ) , Éditions du Renouveau Pédagogique , éditionde pagini Juhan Frank , Andrew R. King , Derek J. Raine , Accretion Power in Astrophysics ed . Cambridge University Press,de pagini , ISBN62053-8 Legături externe Professor John F. Hawley homepage Nonradiative Black Hole Accretion Accretion Discs on Scholarpedia Magnetic fields snare black holes' food – New Scientist Vezi și Acreție Disc circumstelar Disc protoplanetar Geneza și evoluția sistemului solar Inel planetar Marele bombardament târziu Modelul de la Nisa Singularitate gravitațională Stele binare Găuri negre Evoluția stelelor Probleme nerezolvate în fizică