Perioadă de înjumătățire
Perioada de înjumătățire sau timpul de înjumătățire (t1⁄2) este durata de timp necesară pentru ca mărimea valorii unei  cantități să scadă la jumătate față de valoarea ei,  măsurată la începutul perioadei. Deși noțiunea poate descrie orice , ea este folosită în special în fizica și chimia nucleară pentru descrierea fenomenelor de dezintegrare radioactivă.

Termenul a fost folosit prima dată de Ernest Rutherford în 1907 în studiile privind determinarea vârstei rocilor prin măsurarea dezintegrării radiului în plumb 206 ().

Procesul de dezintegrare radioactivă în timp 

Scăderea exponențială este un fenomen tipic radioactivității. Diminuarea masei unui element radioactiv este o mărime care scade exponențial în timp:

Probabilitatea ca un nucleu atomic să se dezintegreze într-un interval de timp care durează cât timpul de înjumătățire este de 50 %; această probabilitate crește în intervalul următor la 50 + 25 = 75 % (comparat cu starea inițială), apoi la 50 + 25 + 12,5 = 87,5 % ș.a.m.d. Astfel cantitatea substanței inițiale tinde cu timpul spre zero și aceasta dispare treptat, transformându-se în altă substanță.

Legea dezintegrării 
La o substanță radioactivă cu un număr N0 de nuclei are o activitate de -dN/dt

 prin calcul diferențial:

După un timp t din numărul de nuclee N0 rămân numai N(t) nuclee.
Numărul de atomi dezintegrați scade în funcție de factorul e.
Perioada de înjumătățire: t1/2 se calculează după o constantă ln 2 :

Exemple de perioade de înjumătățire 

În fizica atomică se consideră că fiecare nuclid are un timp de înjumătățire, timp în care se transformă în alți atomi:

Note 

Radioactivitate
Funcții matematice
Cinetică chimică
Perioada de înjumătățire sau timpul de înjumătățire ( t1⁄2 ) este durata de timp necesară pentru ca mărimea valorii unei cantități să scadă la jumătate față de valoarea ei , măsurată la începutul perioadei . Deși noțiunea poate descrie orice , ea este folosită în special în fizica și chimia nucleară pentru descrierea fenomenelor de dezintegrare radioactivă . Termenul a fost folosit prima dată de Ernest Rutherford înîn studiile privind determinarea vârstei rocilor prin măsurarea dezintegrării radiului în plumb ( ) . Procesul de dezintegrare radioactivă în timp Scăderea exponențială este un fenomen tipic radioactivității . Diminuarea masei unui element radioactiv este o mărime care scade exponențial în timp : Probabilitatea ca un nucleu atomic să se dezintegreze într- un interval de timp care durează cât timpul de înjumătățire este de% ; această probabilitate crește în intervalul următor la+=% ( comparat cu starea inițială ) , apoi la+ + 5 =5 % ș.a.m.d . Astfel cantitatea substanței inițiale tinde cu timpul spre zero și aceasta dispare treptat , transformându -se în altă substanță . Legea dezintegrării La o substanță radioactivă cu un număr N0 de nuclei are o activitate de -dN/dt prin calcul diferențial : După un timp t din numărul de nuclee N0 rămân numai N( t ) nuclee . Numărul de atomi dezintegrați scade în funcție de factorul e . Perioada de înjumătățire : t1/2 se calculează după o constantă ln : Exemple de perioade de înjumătățire În fizica atomică se consideră că fiecare nuclid are un timp de înjumătățire , timp în care se transformă în alți atomi : Note Radioactivitate Funcții matematice Cinetică chimică