Bătălia de la Brașov (1916)
Bătălia de la Brașov s-a desfășurat între 24 septembrie/7 octombrie 1916 - 25 septembrie/8 octombrie 1916, în ea fiind angajate forțele Armatei 2 române și forțele Armatei 9 germane.

Bătălia s-a încheiat cu victoria trupelor Puterilor Centrale.

Contextul operativ strategic

Bătălia de la Brașov a făcut parte din operația de apărare a trecătorilor din Munții Carpați, cea de-a treia operație de nivel strategic desfășurată de Armata României în campania anului 1916. Ea s-a desfășurat începând cu a doua decadă a lunii septembrie și până la începutul lunii octombrie 1916, având trei obiective principale: oprirea ofensivei declanșate de inamic pe frontul din Transilvania, menținerea și consolidarea unui dispozitiv defensiv pe aliniamentul  Munților Carpați și crearea condițiilor pentru reluarea inițiativei strategice și trecerea la ofensivă.

Planul general al ofensivei Armatei 9 germane prevedea „trecerea munților odată cu inamicul, sau în cel mai rău caz înainte ca el să aibă timpul a se instala în lucrările de fortificație existente pe înălțimile trecătorilor de pe granițe”. În acest scop urmau să fie atacate succesiv forțele românești care apărau trecătorile Carpaților Meridionali, în vederea ocupării prin surprindere a uneia dintre acestea și facilitarea astfel a trecerii grosului forțelor germane la sud de Carpați. 

Planul de operații român prevedea trecerea la apărarea strategică pe întreg frontul de nord și menținerea de către cele trei armate (1, 2 și de Nord) a aliniamentului Carpaților până la sosirea iernii „când zăpezile mari ce vor cădea peste munți vor opri operațiile”.

Forțe participante

Dispozitivul forțelor române
Armata a 2-a
 Divizia 3 Infanterie
 Divizia 4 Infanterie
 Divizia 6 Infanterie
 Divizia 21 Infanterie
 Divizia 22 Infanterie

Dispozitivul forțelor germane
 Armata a 9-a germană
 Corpul I Rezervă german
 Corpul XXXIX Rezervă german
 Corpul de Cavalerie german
 Divizia 187 Rezervă
 Divizia 51 Honvezi

Comandanți

Comandanți români
Comandant al Armatei a 2-a
 Generalul de divizie Grigore Crăiniceanu
Comandanți de divizie
 Divizia 3 Infanterie - General de brigadă Marin Niculescu
 Divizia 4 Infanterie - General de brigadă Constantin Costescu
 Divizia 6 Infanterie - General de brigadă Nicolae Arghirescu
 Divizia 21 Infanterie - General de brigadă Dimitrie Lambru
 Divizia 22 Infanterie - General de brigadă Aristide Razu

Comandanți ai Puterilor Centrale
Comandant al Armatei a 9-a germane
 General de infanterie Erich von Falkenhayn
Comandant al Corpului I Rezervă german
 General locotenent Curt von Morgen
Comandant al Corpului XXXIX Rezervă
 General de infanterie Hermann von Staabs
Comandant al Corpului de cavalerie german
 General Eberhard von Schmettow
Comandanți de divizie
 Divizia 187 Rezervă - General locotenent Edwin Sunkel
 Divizia 51 Honvezi - General de brigadă Béla Tanárky

Planurile de operații
Planul de operații al Puterilor Centrale prevedea, după depășirea Munților Perșani, fie învăluirea trupelor române în Țara Bârsei și ocuparea trecătorilor din Carpați înainte de a putea fi apărate de armata română, fie să exercite o presiune frontală masivă și rapidă, astfel încât să ajungă în trecători odată cu unitățile române și apoi să le treacă fără dificultate. Se miza pe efectul câștigării bătăliei de la Perșani din 22 septembrie/5 octombrie 1916 - 23 septembrie/6 octombrie 1916 și pe dificultățile naturale de organizare a unei linii de rezistență în interiorul depresiunii cu frontul spre nord-vest.

Planul de operații român prevedea rezistența pe aliniamentul  Sânpetru - Brașov - Zărnești, cu două scopuri. Primul era intenția de a încerca un contraatac pentru împingerea inamicului pe linia Reghin - Sighișoara - Sibiu, ceea ce ar fi permis scurtarea frontului la 120 km, legarea în partea dreaptă cu Armata de Nord și fixarea inamicului înainte de venirea iernii. În caz de nereușită, ar fi permis retragerea organizată pe aliniamentul Carpaților și pregătirea unei rezistențe de lungă durată în fortificațiile pregătite din vreme pe vechea frontieră, în condiții naturale mult mai favorabile apărării.

Desfășurarea acțiunilor militare

După victoria de la Sibiu, comandamentul Puterilor Centrale a declanșat contraofensiva împotriva dispozitivului Armatei a 2-a române, care s-a retras prin luptă pe aliniamente succesive, pierzând tot teritoriul dintre Mureș și Olt cucerit în prima fază a operațiilor. Faza finală a acestei succesiuni de retrageri a fost bătălia de la Brașov, desfășurată între 24-25 septembrie (7-8 octombrie) 1916, imediat după înfrângerea suferită de armata română în 22-23 septembrie (5-6 octombrie 1916) pe versanții vestici ai Munților Perșani, în pădurea cunoscută germanilor și austriecilor sub numele de Geisterwald.

Prima zi a bătăliei pentru Brașov (24 septembrie / 7 octombrie 1916) s-a desfășurat cu intensitate maximă în partea de sud-vest a Țării Bârsei, această zonă constituind un sector cumva izolat de teatrul principal al bătăliei din jurul orașului însuși. În ciuda eforturilor trupelor inamice, rezistența română nu a putut fi învinsă. Singurele progrese înregistrate în ziua respectivă de către trupele germane și austro-ungare au fost ocuparea orașului Codlea și de acolo extinderea controlului asupra Râșnovului. Corpul de cavalerie german comandat de generalul Schmettow a fost dirijat împotriva flancului stâng al Armatei de Nord pentru a o împiedica să sprijine Armata a 2-a.

În același timp, în centrul teatrului de operații, armatele austro-ungare au reușit să forțeze retragerea soldaților români de pe înălțimea Stejeriș din apropierea Brașovului, importantă pentru asigurarea superiorității artileriei. Atacul principal asupra Brașovului a fost lansat în după-masa zilei de către trupele germane ale Diviziei 187, dar care nu au reușit, nici ele, să înainteze, datorită rezistenței trupelor române.
Luptele s-au prelungit în cursul serii și al nopții, trupe din Divizia a 3-a română reușind să re-ocupe Hărmanul și Sânpetru. Împreună cu trupele Diviziei a 4-a și cu primele detașamente din Divizia 21 proaspăt sosite pe front din sud, au oprit asaltul trupelor germane de-a lungul liniei ferate dintre cele două gări ale Brașovului. Frontul a rămas așadar la marginea orașului, doar dealul Șprenghi de lângă Gara Bartolomeu de la extremitatea frontului a fost parțial ocupat de germani.

În cea de-a doua zi a bătăliei (25 septembrie / 8 octombrie 1916), luptele s-au extins pe întregul front din zona Brașovului. Manevrele de învăluire a armatei române de către trupele germane din nordul teatrului de operațiuni au eșuat, românii părăsind însă pozițiile întărite din Zărnești și retrăgându-se la sud de Bran. Luptele hotărâtoare s-au desfășurat în zona dintre Brașov și Sânpetru, germanii reluând atacul pentru a recupera terenul pierdut în seara precedentă. Ostilitățile au continuat în sectorul nordic al frontului pe durata întregii zile, constând în atacuri și contraatacuri de o parte și de cealaltă. Avantajul trupelor germane, în special în ceea ce privea numărul și tipul artileriei utilizate (tunuri cu încărcare rapidă), a permis ca atacurile repetate ale forțelor române să fie respinse.

Numărul mare de victime, dublat de distrugerile suferite de artileria română, au permis concentrarea atacului austro-ungar dinspre dealul Stejeriș. Presiunea asupra forțelor române a fost tot mai mare și ca urmare a unui nou atac lansat de trupele proaspăt sosite pe front (Corpul I Rezervă german condus de generalul Curt von Morgen).

În acest cadru s-a desfășurat și tristul episod al luptelor de la gara Bartolomeu unde o companie română a fost încercuită și nimicită de trupele germane.

Au urmat lupte grele de stradă în Brașovechi, apoi pentru Cetățuia de pe Strajă. Acestea fiind cucerite treptat, trupele române au continuat să se apere în Blumăna și în zona de sub Tâmpa, declanșând contra-atacuri.

Deși raportul de forțe nu era unul foarte defavorabil, comandantul Armatei a 2-a, generalul Grigore Crăiniceanu a intrat în panică și a dat ordin de „retragere în marș forțat”. 
Ca urmare, forțele române au fost nevoite să evacueze Brașovul și să se retragă pe vechea frontieră.

Acest fapt a impus ca și Armata de Nord să renunțe la teritoriul eliberat, astfel că ambele armate s-au găsit, la sfârșitul lunii septembrie 1916, pe linia de plecare la ofensivă în august 1916.

Rezultate și urmări
Generalului Crăiniceanu i s-a luat comanda Armatei a 2-a și numai prietenia cu Ionel Brătianu l-a salvat de curtea marțială. Referindu-se la situația acelor zile, maiorul Radu Rosetti, șeful Biroului Operațiuni din Marele Cartier general a consemnat: „... haosul și zăpăceala domnește în comandamentul și printre trupele Armatei a 2-a. Aflăm că Crăiniceanu a dat ordin de «retragere în marș forțat», locotenent-colonelul Gh. Dabija, sub-șeful de stat major al Armatei 2 insistă să i se ieie imediat comanda lui Crăiniceanu”.

Note

Bibliografie
 von Falkenhayn, Erich; Campania Armatei a 9-a împotriva românilor și a rușilor, Atelierele Grafice Socec & Co S.A., București, 1937
 Kirițescu, Constantin; Istoria războiului pentru întregirea României, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Ioanițiu, Alexandru (Lt.-Colonel); Războiul României: 1916-1918,vol 1, Tipografia Geniului, București, 1929
 Vlad, Ioan; Brașovul și Marea Unire; Editura Dacia Europa Nova; 1996; pp. 113–124.
  ***, România în războiul mondial 1916-1919, Documente, Anexe, Volumul 1, Monitorul Oficial și Imprimeriile Statului, București, 1934
 ***, Marele Cartier General al Armatei României. Documente 1916 – 1920, Editura Machiavelli, București, 1996
 ***, Istoria militară a poporului român, vol. V, Editura Militară, București, 1989
 ***, România în anii primului Război Mondial, Editura Militară, București, 1987
 ***, România în primul război mondial, Editura Militară, 1979

Vezi și
Participarea României la Primul Război Mondial
Ordinea de bătaie a Armatei României (1916)
Comandanți de mari unități ale Armatei României
 

Bătălii de pe frontul românesc în Primul Război Mondial
1916
Bătălia de la Brașov s- a desfășurat întreseptembrie/7 octombrie-septembrie/8 octombrie în ea fiind angajate forțele Armateiromâne și forțele Armateigermane . Bătălia s- a încheiat cu victoria trupelor Puterilor Centrale . Contextul operativ strategic Bătălia de la Brașov a făcut parte din operația de apărare a trecătorilor din Munții Carpați , cea de- a treia operație de nivel strategic desfășurată de Armata României în campania anului Ea s- a desfășurat începând cu a doua decadă a lunii septembrie și până la începutul lunii octombrie având trei obiective principale : oprirea ofensivei declanșate de inamic pe frontul din Transilvania , menținerea și consolidarea unui dispozitiv defensiv pe aliniamentul Munților Carpați și crearea condițiilor pentru reluarea inițiativei strategice și trecerea la ofensivă . Planul general al ofensivei Armateigermane prevedea „ trecerea munților odată cu inamicul , sau în cel mai rău caz înainte ca el să aibă timpul a se instala în lucrările de fortificație existente pe înălțimile trecătorilor de pe granițe ” . În acest scop urmau să fie atacate succesiv forțele românești care apărau trecătorile Carpaților Meridionali , în vederea ocupării prin surprindere a uneia dintre acestea și facilitarea astfel a trecerii grosului forțelor germane la sud de Carpați . Planul de operații român prevedea trecerea la apărarea strategică pe întreg frontul de nord și menținerea de către cele trei armateși de Nord ) a aliniamentului Carpaților până la sosirea iernii „ când zăpezile mari ce vor cădea peste munți vor opri operațiile ” . Forțe participante Dispozitivul forțelor române Armata aa DiviziaInfanterie DiviziaInfanterie DiviziaInfanterie DiviziaInfanterie DiviziaInfanterie Dispozitivul forțelor germane Armata aa germană Corpul I Rezervă german Corpul XXXIX Rezervă german Corpul de Cavalerie german DiviziaRezervă DiviziaHonvezi Comandanți Comandanți români Comandant al Armatei aa Generalul de divizie Grigore Crăiniceanu Comandanți de divizie DiviziaInfanterie - General de brigadă Marin Niculescu DiviziaInfanterie - General de brigadă Constantin Costescu DiviziaInfanterie - General de brigadă Nicolae Arghirescu DiviziaInfanterie - General de brigadă Dimitrie Lambru DiviziaInfanterie - General de brigadă Aristide Razu Comandanți ai Puterilor Centrale Comandant al Armatei aa germane General de infanterie Erich von Falkenhayn Comandant al Corpului I Rezervă german General locotenent Curt von Morgen Comandant al Corpului XXXIX Rezervă General de infanterie Hermann von Staabs Comandant al Corpului de cavalerie german General Eberhard von Schmettow Comandanți de divizie DiviziaRezervă - General locotenent Edwin Sunkel DiviziaHonvezi - General de brigadă Béla Tanárky Planurile de operații Planul de operații al Puterilor Centrale prevedea , după depășirea Munților Perșani , fie învăluirea trupelor române în Țara Bârsei și ocuparea trecătorilor din Carpați înainte de a putea fi apărate de armata română , fie să exercite o presiune frontală masivă și rapidă , astfel încât să ajungă în trecători odată cu unitățile române și apoi să le treacă fără dificultate . Se miza pe efectul câștigării bătăliei de la Perșani dinseptembrie/5 octombrie-septembrie/6 octombrieși pe dificultățile naturale de organizare a unei linii de rezistență în interiorul depresiunii cu frontul spre nord-vest . Planul de operații român prevedea rezistența pe aliniamentul Sânpetru - Brașov - Zărnești , cu două scopuri . Primul era intenția de a încerca un contraatac pentru împingerea inamicului pe linia Reghin - Sighișoara - Sibiu , ceea ce ar fi permis scurtarea frontului lakm , legarea în partea dreaptă cu Armata de Nord și fixarea inamicului înainte de venirea iernii . În caz de nereușită , ar fi permis retragerea organizată pe aliniamentul Carpaților și pregătirea unei rezistențe de lungă durată în fortificațiile pregătite din vreme pe vechea frontieră , în condiții naturale mult mai favorabile apărării . Desfășurarea acțiunilor militare După victoria de la Sibiu , comandamentul Puterilor Centrale a declanșat contraofensiva împotriva dispozitivului Armatei aa române , care s- a retras prin luptă pe aliniamente succesive , pierzând tot teritoriul dintre Mureș și Olt cucerit în prima fază a operațiilor . Faza finală a acestei succesiuni de retrageri a fost bătălia de la Brașov , desfășurată întreseptembrieoctombrie ) imediat după înfrângerea suferită de armata română înseptembrieoctombriepe versanții vestici ai Munților Perșani , în pădurea cunoscută germanilor și austriecilor sub numele de Geisterwald . Prima zi a bătăliei pentru Brașovseptembrie /octombries -a desfășurat cu intensitate maximă în partea de sud-vest a Țării Bârsei , această zonă constituind un sector cumva izolat de teatrul principal al bătăliei din jurul orașului însuși . În ciuda eforturilor trupelor inamice , rezistența română nu a putut fi învinsă . Singurele progrese înregistrate în ziua respectivă de către trupele germane și austro-ungare au fost ocuparea orașului Codlea și de acolo extinderea controlului asupra Râșnovului . Corpul de cavalerie german comandat de generalul Schmettow a fost dirijat împotriva flancului stâng al Armatei de Nord pentru a o împiedica să sprijine Armata aa . În același timp , în centrul teatrului de operații , armatele austro-ungare au reușit să forțeze retragerea soldaților români de pe înălțimea Stejeriș din apropierea Brașovului , importantă pentru asigurarea superiorității artileriei . Atacul principal asupra Brașovului a fost lansat în după-masa zilei de către trupele germane ale Diviziei dar care nu au reușit , nici ele , să înainteze , datorită rezistenței trupelor române . Luptele s- au prelungit în cursul serii și al nopții , trupe din Divizia aa română reușind să re- ocupe Hărmanul și Sânpetru . Împreună cu trupele Diviziei aa și cu primele detașamente din Diviziaproaspăt sosite pe front din sud , au oprit asaltul trupelor germane de- a lungul liniei ferate dintre cele două gări ale Brașovului . Frontul a rămas așadar la marginea orașului , doar dealul Șprenghi de lângă Gara Bartolomeu de la extremitatea frontului a fost parțial ocupat de germani . În cea de- a doua zi a bătălieiseptembrie /octombrie luptele s- au extins pe întregul front din zona Brașovului . Manevrele de învăluire a armatei române de către trupele germane din nordul teatrului de operațiuni au eșuat , românii părăsind însă pozițiile întărite din Zărnești și retrăgându -se la sud de Bran . Luptele hotărâtoare s- au desfășurat în zona dintre Brașov și Sânpetru , germanii reluând atacul pentru a recupera terenul pierdut în seara precedentă . Ostilitățile au continuat în sectorul nordic al frontului pe durata întregii zile , constând în atacuri și contraatacuri de o parte și de cealaltă . Avantajul trupelor germane , în special în ceea ce privea numărul și tipul artileriei utilizate ( tunuri cu încărcare rapidă ) , a permis ca atacurile repetate ale forțelor române să fie respinse . Numărul mare de victime , dublat de distrugerile suferite de artileria română , au permis concentrarea atacului austro-ungar dinspre dealul Stejeriș . Presiunea asupra forțelor române a fost tot mai mare și ca urmare a unui nou atac lansat de trupele proaspăt sosite pe front ( Corpul I Rezervă german condus de generalul Curt von Morgen ) . În acest cadru s- a desfășurat și tristul episod al luptelor de la gara Bartolomeu unde o companie română a fost încercuită și nimicită de trupele germane . Au urmat lupte grele de stradă în Brașovechi , apoi pentru Cetățuia de pe Strajă . Acestea fiind cucerite treptat , trupele române au continuat să se apere în Blumăna și în zona de sub Tâmpa , declanșând contra-atacuri . Deși raportul de forțe nu era unul foarte defavorabil , comandantul Armatei aa , generalul Grigore Crăiniceanu a intrat în panică și a dat ordin de „ retragere în marș forțat ” . Ca urmare , forțele române au fost nevoite să evacueze Brașovul și să se retragă pe vechea frontieră . Acest fapt a impus ca și Armata de Nord să renunțe la teritoriul eliberat , astfel că ambele armate s- au găsit , la sfârșitul lunii septembrie pe linia de plecare la ofensivă în august Rezultate și urmări Generalului Crăiniceanu i s- a luat comanda Armatei aa și numai prietenia cu Ionel Brătianu l- a salvat de curtea marțială . Referindu -se la situația acelor zile , maiorul Radu Rosetti , șeful Biroului Operațiuni din Marele Cartier general a consemnat : „ ... haosul și zăpăceala domnește în comandamentul și printre trupele Armatei aa . Aflăm că Crăiniceanu a dat ordin de «retragere în marș forțat » , locotenent-colonelul Gh. Dabija , sub-șeful de stat major al Armateiinsistă să i se ieie imediat comanda lui Crăiniceanu ” . Note Bibliografie von Falkenhayn , Erich ; Campania Armatei aa împotriva românilor și a rușilor , Atelierele Grafice Socec & Co S.A. , București , Kirițescu , Constantin ; Istoria războiului pentru întregirea României , Editura Științifică și Enciclopedică , București , Ioanițiu , Alexandru ( Lt.-Colonel ) ; Războiul României:vol Tipografia Geniului , București , Vlad , Ioan ; Brașovul și Marea Unire ; Editura Dacia Europa Nova ; pp. 113–124 . * * * , România în războiul mondial Documente , Anexe , Volumul Monitorul Oficial și Imprimeriile Statului , București , * * * , Marele Cartier General al Armatei României . Documente– Editura Machiavelli , București , * * * , Istoria militară a poporului român , vol . V , Editura Militară , București , * * * , România în anii primului Război Mondial , Editura Militară , București , * * * , România în primul război mondial , Editura Militară , Vezi și Participarea României la Primul Război Mondial Ordinea de bătaie a Armatei României Comandanți de mari unități ale Armatei României Bătălii de pe frontul românesc în Primul Război Mondial 1916