Alexandru Tell
Alexandru Tell (n. 18 noiembrie 1846, București – d. ianuarie 1925, București), a fost un general de divizie, pedagog și publicist militar român, directorul „Revistei Armatei” și „Revistei Artileriei”.

Familie 
Alexandru a fost cel mai tânăr fiu al generalului și omului politic român Christian Tell (1808-1884) și al Târșiței Ștefănescu, fiica unui mic boier oltean. Soții au avut 13 copii: șapte fete și șase băieți, Alexandru fiind al treilea fiu.

Alexandru Tell s-a căsătorit la 8 aprilie 1879 cu Elena Perticari (de care a divorțat în 1885), cu care a avut doi fii: Alexandru (n. 4 ianuarie 1880, București) și Alexandru Cristian (n. 20 decembrie 1880, București - d. 22 septembrie 1939, Râmnicu Sărat). Ultimul a fost avocat, publicist, scriitor, comandant legionar și șef legionar al județului Romanați (actual județul Olt). Arestat în 1938, condamnat la 7 ani închisoare, în procesul elitei legionare din iulie 1938 și deținut în închisoarea Râmnicu Sărat, a fost asasinat de autorități la Râmnicu Sărat în noaptea de 21/22 septembrie 1939, în masacrul elitei legionare, fiind apoi reabilitat prin rejudecarea în 1940 a procesului din 1938. Reînhumat la Predeal în 1940, a fost scos și adus de mama sa în București, în cripta familiei Tell de la Cimitirul Bellu.

Biografie

Cariera militară 
Tell a fost trimis la vârsta de 13 ani să urmeze Școala Militară din București (1859). După absolvirea studiilor, a fost înaintat la gradul de sublocotenent (10 iulie 1864), obținând un concediu spre a merge în Franța, la Politehnica din Paris, precum și la „Școala Specială de Artilerie și Geniu” (École d'application de l'artillerie et du génie) din Metz, unde s-a perfecționat în arma artilerie. După revenire în țară a devenit locotenent pe 1 august 1868, apoi căpitan pe 1 ianuarie 1871, deținând diferite funcții în Direcția Armelor Speciale (artilerie și geniu) din Ministerul de Război.

În ziua de 1 ianuarie 1876 a fost numit maior și director al Direcției Armelor Speciale, apoi, în Războiul de Independență al României, comandant al divizionului 2 din Regimentul 2 Artilerie (1877-1878). În fruntea bateriilor sale, a luat parte la bombardarea Vidinului de la Calafat și la luptele din jurul Plevnei, evidențiindu-se mai ales în luptele de la Opanez din 28 noiembrie 1877, apoi la Vitbol și Nazir-Mahala, Belarada, Novo Selo și Tatargic, precum și la toate acțiunile de la sud de Vidin, la 1 martie 1878, revenind în parcul din Calafat unde se afla în iulie 1877. Tunurile divizionului său, alături de cele ale Regimentului 1 artilerie, au grăbit ocuparea marilor redute turcești. Pentru meritele dobândite în acest război a fost decorat cu Ordinul „Virtutea Militară” de aur.

Pe 8 aprilie 1881 ofițerul a devenit locotenent-colonel precum director al Arsenalului și Pirotehniei Armatei până în 1883, după acea comandant al Regimentului 1 Artilerie (1885), Regimentului 4 Artilerie (1885), Regimentului 5 Artilerie (1886-1887) precum șef de stat major al Corpului 1 Armată, în sfârșit al Regimentului 7 Artilerie (1887-1888). Între 1888-1889 a fost comandant al Școlii Speciale de Artilerie și Geniu.

Cu avansarea sa la rangul de colonel, pe 16 aprilie 1889, a căpătat diferite funcții în rând: comandant al Brigăzii 2 Artilerie (1889-1890), comandant al garnizoanei București (1890-1891), comandant al Brigăzii 1 Artilerie (1891), ajutor al Inspectorului Artileriei (1891-1893), comandant al Școlii de ofițeri de infanterie (1893-1894), șef de stat major al Corpului 4 Armată (1895-1897), iar de la 1897-1899 comandant al artileriei Cetății București.

Pe 24 aprilie 1899, Alexandru Tell a fost numit  general de brigadă și comandant al Brigăzii 3 Artilerie (1899-1900), apoi al artileriei Corpului 2 Armată (1900-1902). Avansat la gradul de general de divizie a preluat responsabilitatea mai întâi peste Diviziei 1 Infanterie (1902-1904), după acea a Diviziei 8 Infanterie (1904-1907).

În 1907, la vârsta de 61 de ani, generalul a demisionat intrând la pensie, convins că într-o armată mică limita maximă de vârstă nu trebuia să treacă de 60 de ani, dar a continuat să activeze mulți ani în fruntea Societății "Virtutea Militară" a ofițerilor veterani și să conducă „Revista Armatei” și „Revista Artileriei”. După trecerea în rezerva a fost ales senator de Gorj și vicepreședinte al Senatului. În anul 1912 a participat, ca vicepreședinte al Senatului, la dezvelirea statuii lui Alexandru Ioan Cuza din Iași și a publicat în Revista Armatei, al cărui director era, pe 27 mai, un amplu reportaj de la acest eveniment.

Cu prilejul împlinirii a 75 de ani de la înființarea Brigăzii 17 Artilerie Bârlad la data de 1 noiembrie 1990, în titulatura brigăzii s-a adăugat numele onorific de „General Alexandru Tell”.

Publicistul 

În anul 1883, Tell a înființat împreună cu locotenent-colonelul Ion Argetoianu (tatăl viitorului politician Constantin Argetoianu), „Revista Armatei”, din al cărui comitet diriginte a făcut parte mulți ani, publicând articole chiar din primul an de apariție, iar după moartea generalului Henrich Herkt în 1908, a preluat directoratul revistei. În anul 1912, când revista sărbătorea 30 de ani de existență, în articolul „Câteva cuvinte asupra Revistei Armatei și fondatorilor ei” s-a apreciat elogios activitatea generalului.

În anul 1887, ofițerul se numără printre inițiatorii și membrii fondatori ai „Revistei Artileriei”, în fruntea căreia s-a aflat în perioada 1899-1913. Pe timpul directoratului său, revista a desfășurat o activitate prodigioasă pentru propășirea artileriei române renăscute la 10 noiembrie 1843 și pentru ridicarea nivelului de pregătire artileristică al ofițerilor și tunarilor armatei române. În 1938, la a 50-a aniversare a revistei, conducerea a apreciat rolul jucat de acesta, astfel: „Directorul care a condus mai mult timp destinele Revistei Artileriei a fost generalul Alexandru Tell: 25 de ani. Nici un alt director nu a condus mai mult ca 5 ani. Am putea zice că opera Revistei Artileriei în primele trei decenii este strâns legată de numele generalului Alexandru Tell”.

Decorații 
Alexandru Tell a fost un ofițer mult decorat, între altele cu: 
 Comandor al Ordinului „Coroana României”
 Comandor al Ordinului „Steaua României”   
 Ofiter al Ordinului „Steaua României”   
 Ordinul regal român „Virtutea Militară” de aur
 Crucea regală română „Trecerea Dunării”
 Medalia regală română a „Apărătorilor Independenței”
 „Semnul onorific” de aur
 Medalia Comemorativă Rusă a Războiului din 1877-1878 a împăratului Alexandru al II-lea

Note

Bibliografie 
 V. Apostol, C. Ucrain: Militari în slujba științei și culturii, Editura Pro Transilvania, București, 2002, p. 363-368
 Elisabeta Aron: Generalul Alexandru Tell, luptător pentru independentă și participant activ la îmbogățirea patrimoniului Muzeului militar din București, în: Studii și materiale de muzeografie și istorie militară, MMC, tom 9/1976, p. 201-207
 Col. prof. univ. dr. Adrian Stroea: „Din elita artileriei”, Editura Centrului Tehnic-Editorial al Armatei București 2012, p. 319-324

Nașteri în 1846
Nașteri pe 18 noiembrie
Decese în 1925
Generali români
Militari români în Războiul pentru Independență
Oameni ai Războiului Ruso-Turc (1877-1878)
Destinatari ai premiilor sau decorațiilor militare
Comandor al Ordinului Steaua României
Decorați cu Ordinul Coroana României
Decorați cu Crucea Trecerea Dunării
Decorați cu Medalia Apărătorii Independenței
Medalia Comemorativă Rusă a Războiului din 1877-1878
Pedagogi români
Publiciști români
Bucureșteni
Senatori români
Înmormântări în Cimitirul Bellu
Alexandru Tell ( n.noiembrie București – d. ianuarie București ) , a fost un general de divizie , pedagog și publicist militar român , directorul „ Revistei Armatei ” și „ Revistei Artileriei ” . Familie Alexandru a fost cel mai tânăr fiu al generalului și omului politic român Christian Tellși al Târșiței Ștefănescu , fiica unui mic boier oltean . Soții au avutcopii : șapte fete și șase băieți , Alexandru fiind al treilea fiu . Alexandru Tell s- a căsătorit laapriliecu Elena Perticari ( de care a divorțat în cu care a avut doi fii : Alexandru ( n.ianuarie București ) și Alexandru Cristian ( n.decembrie București - d.septembrie Râmnicu Sărat ) . Ultimul a fost avocat , publicist , scriitor , comandant legionar și șef legionar al județului Romanați ( actual județul Olt ) . Arestat în condamnat laani închisoare , în procesul elitei legionare din iulieși deținut în închisoarea Râmnicu Sărat , a fost asasinat de autorități la Râmnicu Sărat în noaptea de22 septembrie în masacrul elitei legionare , fiind apoi reabilitat prin rejudecarea îna procesului din Reînhumat la Predeal în a fost scos și adus de mama sa în București , în cripta familiei Tell de la Cimitirul Bellu . Biografie Cariera militară Tell a fost trimis la vârsta deani să urmeze Școala Militară din București După absolvirea studiilor , a fost înaintat la gradul de sublocotenentiulie obținând un concediu spre a merge în Franța , la Politehnica din Paris , precum și la „ Școala Specială de Artilerie și Geniu” ( École d'application de l'artillerie et du génie ) din Metz , unde s- a perfecționat în arma artilerie . După revenire în țară a devenit locotenent peaugust apoi căpitan peianuarie deținând diferite funcții în Direcția Armelor Speciale ( artilerie și geniu ) din Ministerul de Război . În ziua deianuariea fost numit maior și director al Direcției Armelor Speciale , apoi , în Războiul de Independență al României , comandant al divizionuluidin RegimentulArtilerie În fruntea bateriilor sale , a luat parte la bombardarea Vidinului de la Calafat și la luptele din jurul Plevnei , evidențiindu -se mai ales în luptele de la Opanez dinnoiembrie apoi la Vitbol și Nazir-Mahala , Belarada , Novo Selo și Tatargic , precum și la toate acțiunile de la sud de Vidin , lamartie revenind în parcul din Calafat unde se afla în iulie Tunurile divizionului său , alături de cele ale Regimentuluiartilerie , au grăbit ocuparea marilor redute turcești . Pentru meritele dobândite în acest război a fost decorat cu Ordinul „ Virtutea Militară” de aur . Peaprilieofițerul a devenit locotenent-colonel precum director al Arsenalului și Pirotehniei Armatei până în după acea comandant al RegimentuluiArtilerie RegimentuluiArtilerie RegimentuluiArtilerieprecum șef de stat major al CorpuluiArmată , în sfârșit al RegimentuluiArtilerie Întrea fost comandant al Școlii Speciale de Artilerie și Geniu . Cu avansarea sa la rangul de colonel , peaprilie a căpătat diferite funcții în rând : comandant al BrigăziiArtilerie comandant al garnizoanei București comandant al BrigăziiArtilerie ajutor al Inspectorului Artileriei comandant al Școlii de ofițeri de infanterie șef de stat major al CorpuluiArmată iar de lacomandant al artileriei Cetății București . Peaprilie Alexandru Tell a fost numit general de brigadă și comandant al BrigăziiArtilerie apoi al artileriei CorpuluiArmată Avansat la gradul de general de divizie a preluat responsabilitatea mai întâi peste DivizieiInfanterie după acea a DivizieiInfanterie În la vârsta dede ani , generalul a demisionat intrând la pensie , convins că într- o armată mică limita maximă de vârstă nu trebuia să treacă dede ani , dar a continuat să activeze mulți ani în fruntea Societății " Virtutea Militară " a ofițerilor veterani și să conducă „ Revista Armatei ” și „ Revista Artileriei ” . După trecerea în rezerva a fost ales senator de Gorj și vicepreședinte al Senatului . În anula participat , ca vicepreședinte al Senatului , la dezvelirea statuii lui Alexandru Ioan Cuza din Iași și a publicat în Revista Armatei , al cărui director era , pemai , un amplu reportaj de la acest eveniment . Cu prilejul împlinirii ade ani de la înființarea BrigăziiArtilerie Bârlad la data denoiembrie în titulatura brigăzii s- a adăugat numele onorific de „ General Alexandru Tell ” . Publicistul În anul Tell a înființat împreună cu locotenent-colonelul Ion Argetoianu ( tatăl viitorului politician Constantin Argetoianu ) , „ Revista Armatei ” , din al cărui comitet diriginte a făcut parte mulți ani , publicând articole chiar din primul an de apariție , iar după moartea generalului Henrich Herkt în a preluat directoratul revistei . În anul când revista sărbătoreade ani de existență , în articolul „ Câteva cuvinte asupra Revistei Armatei și fondatorilor ei” s- a apreciat elogios activitatea generalului . În anul ofițerul se numără printre inițiatorii și membrii fondatori ai „ Revistei Artileriei ” , în fruntea căreia s- a aflat în perioada Pe timpul directoratului său , revista a desfășurat o activitate prodigioasă pentru propășirea artileriei române renăscute lanoiembrieși pentru ridicarea nivelului de pregătire artileristică al ofițerilor și tunarilor armatei române . În la aa aniversare a revistei , conducerea a apreciat rolul jucat de acesta , astfel : „ Directorul care a condus mai mult timp destinele Revistei Artileriei a fost generalul Alexandru Tell:de ani . Nici un alt director nu a condus mai mult caani . Am putea zice că opera Revistei Artileriei în primele trei decenii este strâns legată de numele generalului Alexandru Tell ” . Decorații Alexandru Tell a fost un ofițer mult decorat , între altele cu : Comandor al Ordinului „ Coroana României ” Comandor al Ordinului „ Steaua României ” Ofiter al Ordinului „ Steaua României ” Ordinul regal român „ Virtutea Militară ” de aur Crucea regală română „ Trecerea Dunării ” Medalia regală română a „ Apărătorilor Independenței ” „ Semnul onorific” de aur Medalia Comemorativă Rusă a Războiului dina împăratului Alexandru al II -lea Note Bibliografie V. Apostol , C. Ucrain : Militari în slujba științei și culturii , Editura Pro Transilvania , București , p. 363-368 Elisabeta Aron : Generalul Alexandru Tell , luptător pentru independentă și participant activ la îmbogățirea patrimoniului Muzeului militar din București , în : Studii și materiale de muzeografie și istorie militară , MMC , tom1976 , p. 201-207 Col. prof. univ. dr. Adrian Stroea : „ Din elita artileriei ” , Editura Centrului Tehnic-Editorial al Armatei București p. 319-324 Nașteri în Nașteri penoiembrie Decese în Generali români Militari români în Războiul pentru Independență Oameni ai Războiului Ruso-Turc Destinatari ai premiilor sau decorațiilor militare Comandor al Ordinului Steaua României Decorați cu Ordinul Coroana României Decorați cu Crucea Trecerea Dunării Decorați cu Medalia Apărătorii Independenței Medalia Comemorativă Rusă a Războiului din Pedagogi români Publiciști români Bucureșteni Senatori români Înmormântări în Cimitirul Bellu