Långkägelbi
Långkägelbi (Coelioxys elongata) är en biart som beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1841. Långkägelbi ingår i släktet kägelbin, och familjen buksamlarbin. Inga underarter finns listade. På finlandssvenska kallas det smalt kägelbi.

Utseende 
Huvud och mellankropp är övervägande svarta; bakkroppen svart med vitaktiga band på tergiternas (bakkroppssegmenten på ovansidan) bakkanter; dessa är tydligt avsmalnande på mitten hos hanen, hos honan gäller detta endast för den främsta tergiten. Som hos alla kägelbin smalnar honans bakkropp av i en lång spets, medan hanen har flera taggar på bakkroppsspetsen. Honan kan bli 11 till 12 mm, hanen 10 till 12 mm. Arten är svår att skilja från andra kägelbin.

Ekologi 
Långkägelbiets larv lever som kleptoparasit i bon hos tapetserarbin som bland andra rosentapetserarbi, havstapetserarbi, trätapetserarbi, vialtapetserarbi, klinttapetserarbi, stocktapetserarbi  och ärttapetserarbi. Larven lever av den insamlade födan efter det att den dödat värdlarven. Habitaten följer värdarterna. Arten flyger i juni till september, och hämtar nektar hos flera olika blommande växter (någon pollensamling förekommer inte, eftersom det bara är larverna som äter sådan föda).

Utbredning 
Arten förekommer i stora delar av Europa upp till södra Fennoskandien. Den förekommer också i Nordafrika och Sibirien.

Långkägelbiet är inte rödlistat (det vill säga klassat som livskraftigt, "LC", i Sverige. Samma klassning har det sedan 2010 i Finland; tidigare var det där rödlistat som nära hotat ("NT").

Källor 

Kägelbin
Långkägelbi ( Coelioxys elongata ) är en biart som beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier Långkägelbi ingår i släktet kägelbin , och familjen buksamlarbin . Inga underarter finns listade . På finlandssvenska kallas det smalt kägelbi . Utseende Huvud och mellankropp är övervägande svarta ; bakkroppen svart med vitaktiga band på tergiternas ( bakkroppssegmenten på ovansidan ) bakkanter ; dessa är tydligt avsmalnande på mitten hos hanen , hos honan gäller detta endast för den främsta tergiten . Som hos alla kägelbin smalnar honans bakkropp av i en lång spets , medan hanen har flera taggar på bakkroppsspetsen . Honan kan blitillmm , hanentillmm . Arten är svår att skilja från andra kägelbin . Ekologi Långkägelbiets larv lever som kleptoparasit i bon hos tapetserarbin som bland andra rosentapetserarbi , havstapetserarbi , trätapetserarbi , vialtapetserarbi , klinttapetserarbi , stocktapetserarbi och ärttapetserarbi . Larven lever av den insamlade födan efter det att den dödat värdlarven . Habitaten följer värdarterna . Arten flyger i juni till september , och hämtar nektar hos flera olika blommande växter ( någon pollensamling förekommer inte , eftersom det bara är larverna som äter sådan föda ) . Utbredning Arten förekommer i stora delar av Europa upp till södra Fennoskandien . Den förekommer också i Nordafrika och Sibirien . Långkägelbiet är inte rödlistat ( det vill säga klassat som livskraftigt , "LC" , i Sverige . Samma klassning har det sedani Finland ; tidigare var det där rödlistat som nära hotat ( "NT " ) . Källor Kägelbin