Bronsrörbock
Bronsrörbock (Donacia antiqua)  är en skalbaggsart som beskrevs av Gustav Kunze 1818. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med metallisk, mörkt koppar- till bronsfärgad kropp. Täckvingarna har flera bucklor. Kroppslängden är 7 till 9 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- till Nordeuropa från Frankrike till Ukraina och nordvästra Ryssland. Söderut når den Italien. Den saknas emellertid i Schweiz, Österrike, Baltikum (utom möjligtvis Lettland), Norge och Danmark. I Sverige förekommer den i Västerbotten, medan den i Finland .

I Sverige påträffades arten i ett enda exemplar år 1970, men detta exemplar fick först långt senare korrekt identifiering i samband med en genomgång av museisamlingar. Våren 2017 genomfördes en riktad sökning efter arten i ett flertal vattendrag i närheten av fångstplatsen från sjuttiotalet, i Norrbotten, och då hittades ett större antal.. Ännu så länge är arten endast funnen i Norrbotten, men man utesluter inte att den kan finnas i andra norrländska områden. I Finland har arten observerats i de södra delarna av landet upp till Norra Österbotten. 

Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad ("NT") i Finland medan den i Sverige är klassificerad som kunskapsbrist ("DD").

Ekologi 
Arten lever vid sötvattenssamlingar som åar, gärna snabbflytande med sandbotten, men även vid sjöstränder. Larven lever under vattenytan på olika starrarter, i Sverige främst norrlandsstarr (Carex aquatilis). De vuxna individerna äter pollen. Fullbildade skalbaggar är dagaktiva och förekommer främst från maj till juni, då den ofta kan ses sitta på värdväxten.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
antiqua
Bronsrörbock ( Donacia antiqua ) är en skalbaggsart som beskrevs av Gustav Kunze Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar . Beskrivning En avlång skalbagge med metallisk , mörkt koppar- till bronsfärgad kropp . Täckvingarna har flera bucklor . Kroppslängden ärtillmm . Utbredning Utbredningsområdet omfattar Mellan- till Nordeuropa från Frankrike till Ukraina och nordvästra Ryssland . Söderut når den Italien . Den saknas emellertid i Schweiz , Österrike , Baltikum ( utom möjligtvis Lettland ) , Norge och Danmark . I Sverige förekommer den i Västerbotten , medan den i Finland \ . I Sverige påträffades arten i ett enda exemplar år men detta exemplar fick först långt senare korrekt identifiering i samband med en genomgång av museisamlingar . Vårengenomfördes en riktad sökning efter arten i ett flertal vattendrag i närheten av fångstplatsen från sjuttiotalet , i Norrbotten , och då hittades ett större antal . . Ännu så länge är arten endast funnen i Norrbotten , men man utesluter inte att den kan finnas i andra norrländska områden . I Finland har arten observerats i de södra delarna av landet upp till Norra Österbotten . Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad ( "NT" ) i Finland medan den i Sverige är klassificerad som kunskapsbrist ( "DD " ) . Ekologi Arten lever vid sötvattenssamlingar som åar , gärna snabbflytande med sandbotten , men även vid sjöstränder . Larven lever under vattenytan på olika starrarter , i Sverige främst norrlandsstarr ( Carex aquatilis ) . De vuxna individerna äter pollen . Fullbildade skalbaggar är dagaktiva och förekommer främst från maj till juni , då den ofta kan ses sitta på värdväxten . Källor Insekter i palearktiska regionen Bladbaggar antiqua