Moltonisångare
Moltonisångare (Curruca subalpina) är en sydeuropeisk nyligen urskild fågelart i familjen sylvior (Sylviidae), tidigare behandlad som underart till rödstrupig sångare (C. cantillans). Fågeln häckar på öar i västra Medelhavet samt i norra delen av Italien. Vintertid flyttar den till Afrika strax söder om Sahara. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Kännetecken

Utseende 
Moltonisångaren är mycket lik rödstrupig sångare med hos hanen blyfärgad ovansida, vitt mustaschstreck och rödfärgad undersida. Den är dock blekare undertill, lax- eller gammalrosa snarare än tegelröd eller roströd. Till skillnad från rödstrupig sångare ruggar den sina vingpennor senare på året, vilket betyder att fåglar på vårkanten har fräscha fjädrar. Honan är liksom rödstrupig sångare blekare än hanen med brungrå rygg, bara en svagt röd ton undertill och vit ögonring.

Läten 
Moltonisångarens läten skiljer sig tydligt från rödstrupig sångare. Sången är snabbare, ljusare och mer insektslik och kan påminna om en gulhämplings. Locklätet är ett metalliskt och surrande "zerrr" eller "trrrt", liknande gärdsmyg och stjärtmes.

Utbredning och systematik 
Moltonisångare häckar på öar i västra Medelhavet, på Mallorca, Cabrera, Korsika och Sardinien, men även i norra delen av Italien. Den har också nyligen noterats häcka på Menorca och Ibiza i Balearerna. Den tros övervintra i västra Sahel, i öster åtminstone till Niger och norra Nigeria. Få individer har påträffats under flyttningen, men minst två specimen finns från Tunisien. En studie från 2020 visade också att typserien för rostsångarens taxon inornata från Tunisien egentligen utgjorde moltonisångare. Under våren ses arten även oregelbundet i södra Frankrike. Tillfälligt har den påträffats i bland annat Belgien, Storbritannien, Danmark, Sverige, Tyskland och Marocko.

Artstatus 
Fram tills nyligen ansågs moltonisångaren utgöra en underart till rödstrupig sångare (Curruca cantillans), då med epitetet moltonii. Sentida studier visar dock på avvikande utseende, ruggning, läte och DNA, samt att de är reproduktivt isolerade i norra Italien. Numera urskiljs den därför allmänt som egen art, nu med artepitetet subalpina som ansågs ha prioritet före moltonii.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Sylvia. Genetiska studier visar dock att Sylvia består av två klader som skildes åt för hela 15 miljoner år sedan. Sedan 2020 delar BirdLife Sverige och tongivande internationella auktoriteten International Ornithological Congress (IOC) därför upp Sylvia i två skilda släkten, varvid moltonisångaren förs till Curruca. Även eBird/Clements följde efter 2021.

Fynd i Sverige 
Arten har med säkerhet påträffats i Sverige endast vid tre tillfällen: en hane vid Falsterbo kyrka i Skåne 4 juni 2003, en ung hona på ön Nidingen i Halland 30 maj 2009 och en ung hane ringmärkt i Ottenby på Ölands södra udde 26 maj 2018. Ytterligare ett knappt 70-tal fynd har gjorts av fåglar i artkomplexet moltonisångare/rostsångare/rödstrupig sångare, men som inte gått att bestämma med säkerhet till art.

Ekologi 
Moltonisångaren återfinns i torrt öppet landskap, gärna på buskiga sluttningar. Den lägger tre till fem ägg i ett bo som placeras i en låg buske eller ärttörne. Den är insektsätande, men äter även bär.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska artnamn hedrar den italienska ornitologen Edgardo Moltoni (1896–1980). Det vetenskapliga artnamnet subalpina betyder "nedanför Alperna".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Sylvior
Moltonisångare ( Curruca subalpina ) är en sydeuropeisk nyligen urskild fågelart i familjen sylvior ( Sylviidae ) , tidigare behandlad som underart till rödstrupig sångare ( C. cantillans ) . Fågeln häckar på öar i västra Medelhavet samt i norra delen av Italien . Vintertid flyttar den till Afrika strax söder om Sahara . IUCN kategoriserar den som livskraftig . Kännetecken Utseende Moltonisångaren är mycket lik rödstrupig sångare med hos hanen blyfärgad ovansida , vitt mustaschstreck och rödfärgad undersida . Den är dock blekare undertill , lax- eller gammalrosa snarare än tegelröd eller roströd . Till skillnad från rödstrupig sångare ruggar den sina vingpennor senare på året , vilket betyder att fåglar på vårkanten har fräscha fjädrar . Honan är liksom rödstrupig sångare blekare än hanen med brungrå rygg , bara en svagt röd ton undertill och vit ögonring . Läten Moltonisångarens läten skiljer sig tydligt från rödstrupig sångare . Sången är snabbare , ljusare och mer insektslik och kan påminna om en gulhämplings . Locklätet är ett metalliskt och surrande "zerrr " eller "trrrt " , liknande gärdsmyg och stjärtmes . Utbredning och systematik Moltonisångare häckar på öar i västra Medelhavet , på Mallorca , Cabrera , Korsika och Sardinien , men även i norra delen av Italien . Den har också nyligen noterats häcka på Menorca och Ibiza i Balearerna . Den tros övervintra i västra Sahel , i öster åtminstone till Niger och norra Nigeria . Få individer har påträffats under flyttningen , men minst två specimen finns från Tunisien . En studie frånvisade också att typserien för rostsångarens taxon inornata från Tunisien egentligen utgjorde moltonisångare . Under våren ses arten även oregelbundet i södra Frankrike . Tillfälligt har den påträffats i bland annat Belgien , Storbritannien , Danmark , Sverige , Tyskland och Marocko . Artstatus Fram tills nyligen ansågs moltonisångaren utgöra en underart till rödstrupig sångare ( Curruca cantillans ) , då med epitetet moltonii . Sentida studier visar dock på avvikande utseende , ruggning , läte och DNA , samt att de är reproduktivt isolerade i norra Italien . Numera urskiljs den därför allmänt som egen art , nu med artepitetet subalpina som ansågs ha prioritet före moltonii . Släktestillhörighet Arten placeras traditionellt i släktet Sylvia . Genetiska studier visar dock att Sylvia består av två klader som skildes åt för helamiljoner år sedan . Sedandelar BirdLife Sverige och tongivande internationella auktoriteten International Ornithological Congress ( IOC ) därför upp Sylvia i två skilda släkten , varvid moltonisångaren förs till Curruca . Även eBird/Clements följde efter Fynd i Sverige Arten har med säkerhet påträffats i Sverige endast vid tre tillfällen : en hane vid Falsterbo kyrka i Skånejuni en ung hona på ön Nidingen i Hallandmajoch en ung hane ringmärkt i Ottenby på Ölands södra uddemaj Ytterligare ett knappttal fynd har gjorts av fåglar i artkomplexet moltonisångare/rostsångare/rödstrupig sångare , men som inte gått att bestämma med säkerhet till art . Ekologi Moltonisångaren återfinns i torrt öppet landskap , gärna på buskiga sluttningar . Den lägger tre till fem ägg i ett bo som placeras i en låg buske eller ärttörne . Den är insektsätande , men äter även bär . Status och hot Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population , och tros öka i antal . Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig ( LC ) . Namn Fågelns svenska artnamn hedrar den italienska ornitologen Edgardo Moltoni1980 ) . Det vetenskapliga artnamnet subalpina betyder "nedanför Alperna " . Noter Externa länkar Läten på xeno-canto.org Fåglar i palearktiska regionen Fåglar i etiopiska regionen Sylvior