Generalplan för Stockholm 1952
Generalplan för Stockholm 1952  var en utredning och ett översiktligt utbyggnadsprogram för Stockholms expansion efter andra världskriget. En viktig förutsättning för genomförandet av generalplanen var beslutet att skaffa tunnelbana.  I varje ny ”stadsdel  med förortsbaneförbindelse” skulle det finnas ett blandat bostadsbestånd med kommersiell och offentlig service och allt skulle vara grupperat kring ett centrum vid tunnelbanestation (senare kallad ABC-stad). Planarbetet leddes av arkitekten Sven Markelius, Stockholms stadsplanedirektör mellan 1944 och 1954. Förorten Vällingby (invigd 1954) blev den första konsekventa tillämpningen av denna generalplan.

Bakgrund
En ny generalplan för Stockholm tvingades fram av den enorma bostadsbristen och inflyttningen till staden efter andra världskriget. Samtidigt framfördes kritik mot 1930-talets smalhusförorter (Traneberg, Hammarbyhöjden m.fl.) då de ansågs ha bidragit till att upplösa det sociala livet i staden. Kritik framfördes även att dessa förorter endast innehöll bostäder. Redan under andra världskriget utarbetades en programskrift Det framtida Stockholm som utkom 1945 och som låg till grund för den nya generalplanen.

Generalplanen
 
Arbetet med generalplan började omedelbart efter slutet av andra världskriget 1945 och kom att pågå fram till 1952. Arbetet inspirerades av liknande regionala planer som ”Köpenhamns fingerplan” och ”Greater London plan”, där expansionen lokaliserades till drabantstäder. Men istället för Londons lösning på problemet valde man i Sverige förstäder sammanlänkade med sin storstad. Planarbetet leddes av arkitekten Sven Markelius, Stockholms stadsplanedirektör mellan 1944 och 1954. Vid sin sida hade han Göran Sidenbladh stadsplanedirektör mellan 1955 och 1973. Generalplanen godkändes 1950 och med ändringar samt tillägg vann den laga kraft 1952.

En viktig del i Stockholms expansion var beslutet att skaffa tunnelbana. De nya förorterna, i generalplanen kallad ”Tunnelbaneförstad”, skulle anläggas som pärlor i ett pärlband längs tunnelbanans linjer. Denna strategi slogs fast i generalplanen från 1952. I varje ny ”stadsdel med förortsbaneförbindelse” skulle det finnas ett blandat bostadsbestånd med kommersiell och offentlig service och allt skulle vara grupperat kring ett centrum vid tunnelbanestation. Från stadsdelscentrum borde hyreshusen ligga inom 450 meter avstånd, gränsen till småstugeområdet borde vara 900 meter och till industrier 600 meter. Totalt skulle denna stadsdel ha drygt . Man ville även eftersträva en normal blandning av befolkningen gällande  kön och ålder och undvika kategoriboende för exempelvis pensionärer, barnrika familjer och olika yrkesgrupper. I generalplanen skissades även både Essingeleden och Österleden. 

Vällingby med Vällingby centrum (invigt 1954) blev den första konsekventa tillämpningen av generalplanen från 1952. Stadsdelen fick  istället för . Farsta med Farsta centrum följde efter 1960 men med större bilanpassning. Konceptet kallades långt senare ABC-stad (A för arbete, B för bostad och C för centrum).

Se även
 Generalplan för Stockholm 1928
 City 62
 City 67
 Cityplan 1977
 Tunnelbaneplan för Stockholm 1965

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor
 

Samhällsplanering
Stadsplanering i Stockholm
1952 i Sverige
Generalplan för Stockholm var en utredning och ett översiktligt utbyggnadsprogram för Stockholms expansion efter andra världskriget . En viktig förutsättning för genomförandet av generalplanen var beslutet att skaffa tunnelbana . I varje ny ”stadsdel med förortsbaneförbindelse” skulle det finnas ett blandat bostadsbestånd med kommersiell och offentlig service och allt skulle vara grupperat kring ett centrum vid tunnelbanestation ( senare kallad ABC-stad ) . Planarbetet leddes av arkitekten Sven Markelius , Stockholms stadsplanedirektör mellanoch Förorten Vällingby ( invigdblev den första konsekventa tillämpningen av denna generalplan . Bakgrund En ny generalplan för Stockholm tvingades fram av den enorma bostadsbristen och inflyttningen till staden efter andra världskriget . Samtidigt framfördes kritik mottalets smalhusförorter ( Traneberg , Hammarbyhöjden m.fl . ) då de ansågs ha bidragit till att upplösa det sociala livet i staden . Kritik framfördes även att dessa förorter endast innehöll bostäder . Redan under andra världskriget utarbetades en programskrift Det framtida Stockholm som utkomoch som låg till grund för den nya generalplanen . Generalplanen Arbetet med generalplan började omedelbart efter slutet av andra världskrigetoch kom att pågå fram till Arbetet inspirerades av liknande regionala planer som ”Köpenhamns fingerplan” och ”Greater London plan” , där expansionen lokaliserades till drabantstäder . Men istället för Londons lösning på problemet valde man i Sverige förstäder sammanlänkade med sin storstad . Planarbetet leddes av arkitekten Sven Markelius , Stockholms stadsplanedirektör mellanoch Vid sin sida hade han Göran Sidenbladh stadsplanedirektör mellanoch Generalplanen godkändesoch med ändringar samt tillägg vann den laga kraft En viktig del i Stockholms expansion var beslutet att skaffa tunnelbana . De nya förorterna , i generalplanen kallad ”Tunnelbaneförstad” , skulle anläggas som pärlor i ett pärlband längs tunnelbanans linjer . Denna strategi slogs fast i generalplanen från I varje ny ”stadsdel med förortsbaneförbindelse” skulle det finnas ett blandat bostadsbestånd med kommersiell och offentlig service och allt skulle vara grupperat kring ett centrum vid tunnelbanestation . Från stadsdelscentrum borde hyreshusen ligga inommeter avstånd , gränsen till småstugeområdet borde varameter och till industriermeter . Totalt skulle denna stadsdel ha drygt \. Man ville även eftersträva en normal blandning av befolkningen gällande kön och ålder och undvika kategoriboende för exempelvis pensionärer , barnrika familjer och olika yrkesgrupper . I generalplanen skissades även både Essingeleden och Österleden . Vällingby med Vällingby centrum ( invigtblev den första konsekventa tillämpningen av generalplanen från Stadsdelen fick istället för \. Farsta med Farsta centrum följde eftermen med större bilanpassning . Konceptet kallades långt senare ABC-stad ( A för arbete , B för bostad och C för centrum ) . Se även Generalplan för Stockholm City City Cityplan Tunnelbaneplan för Stockholm Referenser Noter Tryckta källor Webbkällor Samhällsplanering Stadsplanering i Stockholm 1952 i Sverige