Stubbe- och röjselrättshemman
Stubbe- och röjselrättshemman är ett slags hemman på kronojord,  som framför allt på kronans skogar i Bergslagen eller ett vidsträckt enskilt hemmans obrukade marker. Denna typ av hemman förekom särskilt i finska Lappmarken. Innehavaren fick bruka hemmanet, uppföra byggnader för eget bruk, avverka skog, bedriva svedjebruk så länge det var lagligt etc.   

Stubbe och rörjselrätt ansågs vid mitten av 1800-talet vara en så kallad sakrätt, vilket innebar att besittningsrätten kunde ärvas, rätten gällde oavsett om någon tredje part förvärvade äganderätten till fastigheten. Röjselrätt kunde, enligt en lärobok i civlrätt från 1857, överlåtas  till ny innehavare efter anmälan till markens ägare, om denne avstod från sitt rätt att lösa in fastigheten och avtalet registrerades hos landshövdingen. I praktiken blev det från slutet av 1700-talet och ofta svårt för innehavare att hävda sin i flera generationer nedärvda stubbe- och röjselrätt för gårdar som upptagits redan på 1500- eller 1600-talet.  Den skriftliga dokumentation av hur rättigheten uppkommit och sedan överlåtits i flera led var ofta oklar, omständlig eller i någon del förkommen. Oäkta barn hade till ex. förr ingen arvsrätt.    Markägare kunde anföra flera olika skäl för att röjselrätt eller stubbrätt inte längre var gällande och att den som påstod sig ha stubb eller röjselrätt bara var en arrendator som bara hade en icke överlåtningsbar nyttjanderätt till gård och skog med skyldighet att till ex  leverera en viss mängd träkol och utföra ett visst antal dagsverken  Den som hävdade innehav stubbrätt eller röjselrätt hade mycket som måste bevisas. 

Den som är rätt innehavare av besittningsrätten till fastighet under stadgad åborätt anses numer inneha fastigheten med full äganderätt. Så sent som år 2014 avgjordes en tvist om åborätt; Högsta  förvaltningsdomstolen avslog Starbo bruks anspråk på en fastighet som innehavaren och dennes förfäder brukat med åborätt i 14 generationer.

Källor

Nationalencyklopedin, band 17 (1995), sid. 363.

Noter 

Fastighetsrätt
Stubbe- och röjselrättshemman är ett slags hemman på kronojord , som framför allt på kronans skogar i Bergslagen eller ett vidsträckt enskilt hemmans obrukade marker . Denna typ av hemman förekom särskilt i finska Lappmarken . Innehavaren fick bruka hemmanet , uppföra byggnader för eget bruk , avverka skog , bedriva svedjebruk så länge det var lagligt etc . Stubbe och rörjselrätt ansågs vid mitten avtalet vara en så kallad sakrätt , vilket innebar att besittningsrätten kunde ärvas , rätten gällde oavsett om någon tredje part förvärvade äganderätten till fastigheten . Röjselrätt kunde , enligt en lärobok i civlrätt från överlåtas till ny innehavare efter anmälan till markens ägare , om denne avstod från sitt rätt att lösa in fastigheten och avtalet registrerades hos landshövdingen . I praktiken blev det från slutet avtalet och ofta svårt för innehavare att hävda sin i flera generationer nedärvda stubbe- och röjselrätt för gårdar som upptagits redan på ellertalet . Den skriftliga dokumentation av hur rättigheten uppkommit och sedan överlåtits i flera led var ofta oklar , omständlig eller i någon del förkommen . Oäkta barn hade till ex. förr ingen arvsrätt . Markägare kunde anföra flera olika skäl för att röjselrätt eller stubbrätt inte längre var gällande och att den som påstod sig ha stubb eller röjselrätt bara var en arrendator som bara hade en icke överlåtningsbar nyttjanderätt till gård och skog med skyldighet att till ex leverera en viss mängd träkol och utföra ett visst antal dagsverken Den som hävdade innehav stubbrätt eller röjselrätt hade mycket som måste bevisas . Den som är rätt innehavare av besittningsrätten till fastighet under stadgad åborätt anses numer inneha fastigheten med full äganderätt . Så sent som åravgjordes en tvist om åborätt ; Högsta förvaltningsdomstolen avslog Starbo bruks anspråk på en fastighet som innehavaren och dennes förfäder brukat med åborätt igenerationer . Källor Nationalencyklopedin , band ( 1995 ) , sid . Noter Fastighetsrätt