Finnpilot Pilotage
Finnpilot Pilotage Ab, ofta enbart benämnt som Finnpilot, är ett finländskt statligt aktiebolag som ansvarar för lotstjänster inom Finlands territorialvatten och på Saimen. Bolaget har sitt ursprung i finska Sjöfartsverket, som 2004 spjälktes upp. I samband med detta överfördes lotsningsuppdraget till Lotsningsverket Finnpilot, som 2011 bolagiserades och bytte namn till nuvarande Finnpilot Pilotage.

Historia

Den första bevarade källan rörande lotsning i Finland är ett dokument gällande grundandet av Lotsverket från år 1696. I detta föreskrivs att alla lotsar har en skyldighet att på den egna hemorten hålla en båt med dugliga segel och annan nödvändig utrustning. Det var först i slutet av 1800-talet som Lots- och fyrverket började köpa in egna båtar för lotsning, och i praktiken levde lotsarnas skyldighet att köpa och rusta sina egna lotsbåtar kvar ända på början av 1900-talet. De första köpta lotsbåtarna byggdes lokalt, men 1898 köpte Pitkäpaasi lotsstation utanför Viborg en segellotskutter ritad av Colin Archer från ett skeppsvarv i norska Larvik. Den nya båten, som döptes till Pitkäpaasi efter lotstationen, kom att revolutionera tänkandet kring lotsbåtar i Finland, och hade stort inflytande på den fortsatta utvecklingen av utrustningen. Pitkäpaasi var i tjänst till 1929, och är numera museibåt i Finlands sjöhistoriska museums samlingar.

1912 beslöts som ett led i förryskningen att finska lotsväsendet skulle underordnas det ryska marinministeriet. I en omfattande protestaktion, känd under det något missvisande namnet Lotsstrejken, sade över hälften av Finlands lotsar upp sig i protest mot beslutet.

I samband med Finlands självständighet reformerades Lots- och fyrverket 1918, och bytte namn till Sjöfartsverket. Sjöfartsverket ansvarade sedan för lotsnigsuppdraget fram till början på 2000-talet. Med början 2003 spjälktes sedan Sjöfartsverket upp i ett antal olika avdelningar och statliga bolag, och 2004 överfördes lotsningstjänsterna till det statliga Lotsningsverket Finnpilot, innan Sjöfartsverket slutligen 2010 lades ner. 2011 ombildades sedan Lotsningsverket Finnpilot till ett aktiebolag, som fick namnet Finnpilot Pilotage Ab.

Finnpilot idag

I dagens läge (2013) har Finnpilot monopol på lotsningstjänster i finska vatten, något som inte är helt okontroversiellt. Under 2012 utfördes sammanlagt 27 091 lotsningsuppdrag, vilket innebar en körsträcka på 509 700 sjömil för bolagets lotsbåtar.

Utrustning och organisation 

Företaget opererar 63 lotsbåtar (2011), fördelade på 30 snabba lotsbåtar och 33 lotskuttrar. Snabba lotsbåtar används vid öppet vatten, medan de mer traditionella kuttrarna också kan användas under den tid som havet är isbelagt. De senaste snabba lotsbåtarna är av Pilot 1500-klassen, det vill säga samma modell som svenska Sjöfartsverket tecknade en beställning på 2013. Dessutom används bland annat hydrokoptrar av modellen ArcticAnt.

Finnpilots personal och lotsbåtar är baserade på 11 lotstationer och 13 sidostationer runt om i landet. Lotstationerna är, börjandes från den svenska gränsen:

Bottenvikens lotsstation (Brahestad)
Karleby lotsstation
Vasa lotsstation
Raumo lotsstation
Åbo lotsstation
Mariehamn lotsstation
Hangö lotsstation
Helsingfors lotsstation
Kotka lotsstation
Villmanstrand lotsstation
Nyslott lotsstation (lotsning på Saima kanal)

Källor

Noter

Tryckta källor

Webbkällor
ArcticAnt.fi
Finnlex.fi
Finnpilot.fi
Kommunikationsministeriet
Karleby stad
Maritime Journal
Museiverket
Sjöfartstidningen
Tidskriften Skärgård

Sjösäkerhet
Finländska företag med statligt ägande
Finnpilot Pilotage Ab , ofta enbart benämnt som Finnpilot , är ett finländskt statligt aktiebolag som ansvarar för lotstjänster inom Finlands territorialvatten och på Saimen . Bolaget har sitt ursprung i finska Sjöfartsverket , somspjälktes upp . I samband med detta överfördes lotsningsuppdraget till Lotsningsverket Finnpilot , sombolagiserades och bytte namn till nuvarande Finnpilot Pilotage . Historia Den första bevarade källan rörande lotsning i Finland är ett dokument gällande grundandet av Lotsverket från år I detta föreskrivs att alla lotsar har en skyldighet att på den egna hemorten hålla en båt med dugliga segel och annan nödvändig utrustning . Det var först i slutet avtalet som Lots- och fyrverket började köpa in egna båtar för lotsning , och i praktiken levde lotsarnas skyldighet att köpa och rusta sina egna lotsbåtar kvar ända på början avtalet . De första köpta lotsbåtarna byggdes lokalt , menköpte Pitkäpaasi lotsstation utanför Viborg en segellotskutter ritad av Colin Archer från ett skeppsvarv i norska Larvik . Den nya båten , som döptes till Pitkäpaasi efter lotstationen , kom att revolutionera tänkandet kring lotsbåtar i Finland , och hade stort inflytande på den fortsatta utvecklingen av utrustningen . Pitkäpaasi var i tjänst till och är numera museibåt i Finlands sjöhistoriska museums samlingar . 1912 beslöts som ett led i förryskningen att finska lotsväsendet skulle underordnas det ryska marinministeriet . I en omfattande protestaktion , känd under det något missvisande namnet Lotsstrejken , sade över hälften av Finlands lotsar upp sig i protest mot beslutet . I samband med Finlands självständighet reformerades Lots- och fyrverket och bytte namn till Sjöfartsverket . Sjöfartsverket ansvarade sedan för lotsnigsuppdraget fram till början påtalet . Med börjanspjälktes sedan Sjöfartsverket upp i ett antal olika avdelningar och statliga bolag , ochöverfördes lotsningstjänsterna till det statliga Lotsningsverket Finnpilot , innan Sjöfartsverket slutligenlades ner.ombildades sedan Lotsningsverket Finnpilot till ett aktiebolag , som fick namnet Finnpilot Pilotage Ab . Finnpilot idag I dagens lägehar Finnpilot monopol på lotsningstjänster i finska vatten , något som inte är helt okontroversiellt . Underutfördes sammanlagt091 lotsningsuppdrag , vilket innebar en körsträcka på700 sjömil för bolagets lotsbåtar . Utrustning och organisation Företaget opererarlotsbåtar fördelade påsnabba lotsbåtar ochlotskuttrar . Snabba lotsbåtar används vid öppet vatten , medan de mer traditionella kuttrarna också kan användas under den tid som havet är isbelagt . De senaste snabba lotsbåtarna är av Pilotklassen , det vill säga samma modell som svenska Sjöfartsverket tecknade en beställning på Dessutom används bland annat hydrokoptrar av modellen ArcticAnt . Finnpilots personal och lotsbåtar är baserade pålotstationer ochsidostationer runt om i landet . Lotstationerna är , börjandes från den svenska gränsen : Bottenvikens lotsstation ( Brahestad ) Karleby lotsstation Vasa lotsstation Raumo lotsstation Åbo lotsstation Mariehamn lotsstation Hangö lotsstation Helsingfors lotsstation Kotka lotsstation Villmanstrand lotsstation Nyslott lotsstation ( lotsning på Saima kanal ) Källor Noter Tryckta källor Webbkällor ArcticAnt.fi Finnlex.fi Finnpilot.fi Kommunikationsministeriet Karleby stad Maritime Journal Museiverket Sjöfartstidningen Tidskriften Skärgård Sjösäkerhet Finländska företag med statligt ägande