Macropis fulvipes
Macropis fulvipes är en biart som först beskrevs av Fabricius 1804. Macropis fulvipes ingår i släktet lysingbin, och familjen sommarbin.

Beskrivning 
Kroppen har svart grundfärg med övervägande gulbrun behåring på huvud och mellankropp. Pälsen hos honorna är glesare än hos hanarna. 3:e och 4:e tergiterna hos honorna, 3:e till 5:e hos hanarna, har vita hårfransar i bakkanterna. Honorna har ljusgula pollenkorgar på bakskenbenen, medan hanarna har gult ansikte. Honan blir 8 till 9 mm lång, hanen inte mer än 8 mm.

Underarter 
Arten har två underarter:
 Macropis fulvipes fulvipes (Fabricius, 1804)
 Macropis fulvipes macedonica Warncke, 1973

Ekologi 
Biet lever i habitat som skogsbryn och -gläntor, våtmarker, parker och trädgårdar. Arten samlar inte bara pollen utan även växtoljor till sina larver; i detta födosök är den starkt specialiserad till lysingväxter, främst penningblad och praktlysing. Nektar för eget bruk hämtar den emellertid från många olika blommor. Flygtiden varar från juni till augusti; honorna slutar senare än hanarna.

Fortplantning 
Honan gräver ut ett larvbo i jorden, främst i sluttningar som lodräta lerväggar, flodbankar eller sluttande ängsmark. Hon lägger ett ägg i varje larvcell; dessa provianteras sedan med en blandning av insamlade växtoljor och pollen samt tillsluts med ett vaxliknande sekret. Avkomman övervintrar som vilolarver i puppkokongerna. Det är osäkert om arten har någon boparasit, men det antas att Epeoloides coecutiens (preliminärt svenskt trivialnamn brokadbi) snyltar på bona.

Utbredning 
Macropis fulvipes finns i större delen av Europa med undantag för Storbritannien, Grekland, Portugal, Island, Norge och Sverige.

I Finland finns arten i södra halvan av landet, inklusive Åland, och med ungefärlig nordgräns i Mellersta Österbotten och Norra Savolax. Arten är klassificerad som livskraftig (LC) i landet.

Arten saknas i Sverige, men den är nära släkt med lysingbi, som är vanlig i landet, och svenska Artdatabanken gör bedömningen att den snart kommer att påträffas i Skåne eller Uppland.

Status 
IUCN klassificerar arten globalt som livskraftig, men populationen minskar. Främsta anledningen anses vara minskningen av de främsta värdväxternas, lysingarternas, habitat på grund av agrikulturella åtgärder.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Lysingbin
Insekter i palearktiska regionen
fulvipes
Macropis fulvipes är en biart som först beskrevs av Fabricius Macropis fulvipes ingår i släktet lysingbin , och familjen sommarbin . Beskrivning Kroppen har svart grundfärg med övervägande gulbrun behåring på huvud och mellankropp . Pälsen hos honorna är glesare än hos hanarna.e oche tergiterna hos honorna,e tille hos hanarna , har vita hårfransar i bakkanterna . Honorna har ljusgula pollenkorgar på bakskenbenen , medan hanarna har gult ansikte . Honan blirtillmm lång , hanen inte mer änmm . Underarter Arten har två underarter : Macropis fulvipes fulvipes ( Fabricius , Macropis fulvipes macedonica Warncke , Ekologi Biet lever i habitat som skogsbryn och -gläntor , våtmarker , parker och trädgårdar . Arten samlar inte bara pollen utan även växtoljor till sina larver ; i detta födosök är den starkt specialiserad till lysingväxter , främst penningblad och praktlysing . Nektar för eget bruk hämtar den emellertid från många olika blommor . Flygtiden varar från juni till augusti ; honorna slutar senare än hanarna . Fortplantning Honan gräver ut ett larvbo i jorden , främst i sluttningar som lodräta lerväggar , flodbankar eller sluttande ängsmark . Hon lägger ett ägg i varje larvcell ; dessa provianteras sedan med en blandning av insamlade växtoljor och pollen samt tillsluts med ett vaxliknande sekret . Avkomman övervintrar som vilolarver i puppkokongerna . Det är osäkert om arten har någon boparasit , men det antas att Epeoloides coecutiens ( preliminärt svenskt trivialnamn brokadbi ) snyltar på bona . Utbredning Macropis fulvipes finns i större delen av Europa med undantag för Storbritannien , Grekland , Portugal , Island , Norge och Sverige . I Finland finns arten i södra halvan av landet , inklusive Åland , och med ungefärlig nordgräns i Mellersta Österbotten och Norra Savolax . Arten är klassificerad som livskraftig ( LC ) i landet . Arten saknas i Sverige , men den är nära släkt med lysingbi , som är vanlig i landet , och svenska Artdatabanken gör bedömningen att den snart kommer att påträffas i Skåne eller Uppland . Status IUCN klassificerar arten globalt som livskraftig , men populationen minskar . Främsta anledningen anses vara minskningen av de främsta värdväxternas , lysingarternas , habitat på grund av agrikulturella åtgärder . Kommentarer Källor Externa länkar Lysingbin Insekter i palearktiska regionen fulvipes