Franssmalbi
Franssmalbi (Lasioglossum sexstrigatum) är en biart som först beskrevs av Schenck 1870. Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Franssmalbiet är ett slankt, övervägande svart bi. Munskölden (clypeus) och pannan är lätt utåtbuktande. Hos hanen är dessutom munsköldens spets gul, samt överläppen och käkarna gula till brungula. På bakkroppen har tergiterna 2 till 4 ljusa hårband i bakkanten. Honan har dessutom otydliga vita hårfläkar framtill  på tergit 2 och 3. Honan blir 6 till 7 mm lång, hanen 5 till 7 mm.

Ekologi 
Franssmalbiet föredrar sandiga habitat, som sandtag, dyner, flygsandfält och sandiga ruderatområden. Den kan även förekomma i glesare skogsområden och planteringar.

Larvbona grävs ut i marken. Arten är solitär, men honorna gräver gärna ut sina bon tillsammans, i stora kolonier med upp till 34 bon per m2. Bona fylls med näring i form av pollen; arten är polylektisk, den hämtar pollen från flera blommande växter i ett stort antal familjer, bland andra korgblommiga växter, gurkväxter, rosväxter, videväxter och ranunkelväxter. Korgblommiga växter och väddväxter kan användas som nektarkällor. Larvbona kan parasiteras av gökbiet Nomada sheppardana, småblodbi, pannblodbi eller dvärgblodbi, som lägger ägg i larvcellerna. Den utkläckta larven lever av den insamlade födan, efter det värdägget ätits upp eller värdlarven dödats.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Europa från sydöstligaste England i väster (där den upptäcktes så sent som 2008, även om den inte offentliggjordes förrän 2011) över Mellan- och Nordeuropa till Uralbergen i öster, med sydgräns i Schweiz och Armenien. I norr går det upp till Litauen och Sverige. Arten har även påträffats i Japan.

I Finland har den nyligen påträffats i ett fåtal exemplar, åtta observationer har gjorts under 2010-talet: Sju i Norra Savolax och ett i Södra Karelen (Villmanstrand).. 

I Sverige förekommer den i Götaland (med undantag av Gotland), samt fragmentariskt norr därom.

Status 
Globalt klassificerar IUCN arten som livskraftig (LC).

På grund av artens sena introduktion i Finland, har den ännu inte fått någon formell klassifikation där; Finlands artdatacenter betraktar den tills vidare som "väletablerad". Även i Sverige är den en relativt ny art, få fynd har gjorts före 2000. Redan 2005 klassificerade emellertid svenska Artdatabanken den som livskraftig, och den klassificeringen har arten behållit sedan dess.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Smalbin
Insekter i palearktiska regionen
Franssmalbi ( Lasioglossum sexstrigatum ) är en biart som först beskrevs av Schenck Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin . Inga underarter finns listade i Catalogue of Life . Beskrivning Franssmalbiet är ett slankt , övervägande svart bi . Munskölden ( clypeus ) och pannan är lätt utåtbuktande . Hos hanen är dessutom munsköldens spets gul , samt överläppen och käkarna gula till brungula . På bakkroppen har tergiternatillljusa hårband i bakkanten . Honan har dessutom otydliga vita hårfläkar framtill på tergitoch Honan blirtillmm lång , hanentillmm . Ekologi Franssmalbiet föredrar sandiga habitat , som sandtag , dyner , flygsandfält och sandiga ruderatområden . Den kan även förekomma i glesare skogsområden och planteringar . Larvbona grävs ut i marken . Arten är solitär , men honorna gräver gärna ut sina bon tillsammans , i stora kolonier med upp tillbon per m2 . Bona fylls med näring i form av pollen ; arten är polylektisk , den hämtar pollen från flera blommande växter i ett stort antal familjer , bland andra korgblommiga växter , gurkväxter , rosväxter , videväxter och ranunkelväxter . Korgblommiga växter och väddväxter kan användas som nektarkällor . Larvbona kan parasiteras av gökbiet Nomada sheppardana , småblodbi , pannblodbi eller dvärgblodbi , som lägger ägg i larvcellerna . Den utkläckta larven lever av den insamlade födan , efter det värdägget ätits upp eller värdlarven dödats . Utbredning Utbredningsområdet omfattar Europa från sydöstligaste England i väster ( där den upptäcktes så sent som även om den inte offentliggjordes förränöver Mellan- och Nordeuropa till Uralbergen i öster , med sydgräns i Schweiz och Armenien . I norr går det upp till Litauen och Sverige . Arten har även påträffats i Japan . I Finland har den nyligen påträffats i ett fåtal exemplar , åtta observationer har gjorts undertalet : Sju i Norra Savolax och ett i Södra Karelen ( Villmanstrand ) . . I Sverige förekommer den i Götaland ( med undantag av Gotland ) , samt fragmentariskt norr därom . Status Globalt klassificerar IUCN arten som livskraftig ( LC ) . På grund av artens sena introduktion i Finland , har den ännu inte fått någon formell klassifikation där ; Finlands artdatacenter betraktar den tills vidare som "väletablerad" . Även i Sverige är den en relativt ny art , få fynd har gjorts före Redanklassificerade emellertid svenska Artdatabanken den som livskraftig , och den klassificeringen har arten behållit sedan dess . Kommentarer Källor Externa länkar Smalbin Insekter i palearktiska regionen