english: How can human-made squiggles on a page reflect lights into our eyes that send signals to our brains that we logically and emotionally decode as complex narratives that move us to fight, cry, sing, and think, that are strong enough not only to hold up a world that is completely invented by the author, but also to change the reader's perspective on the real world that resumes only when the final squiggle is reached?
non_english: Како фантастични обрти на папиру створени људском руком могу да рефлектују светлост у наше очи које шаљу сигнале до нашег мозга које логички и емоционално декодирамо као сложене приче које нас покрећу да се боримо, плачемо, певамо и мислимо и које су довољно јаке, не само да одржавају свет који је аутор у потпуности измислио, него и да промене поглед читаоца на стваран свет који наставља да постоји тек када се дође до коначног обрта?