 סימן יד - אם אחד מבעלי דינין אומר נלך לבית דין הגדול ודין האומר מאיזה   טעם דנתוני. ובו ח' סעיפים:
שנים שנתעצמו בדין זה אומר נידון כאן וזה אומר נעלה לב''ד הגדול כופין אותו ודן בעירו ואם אמר כתבו ותנו לי מאיזה טעם דנתוני שמא טעיתם כותבים ונותנים לו ואח''כ מוציאים ממנו ואם הוצרך לשאול דבר מב''ד הגדול כותבים ושולחים ושואלים ודנין להם בעירם כפי מה שיבא בכתב ב''ד הגדול ושני בעלי דינים יפרעו שכר השליח: {הגה: מיהו אם א' מבעלי הדינים או הדייני' רוצה לשלוח למרחקים ויש חכם סמוך להם הראוי לדון שולחים לסמוך אע''פ שהרחוק יותר חכם דלאו כל כמיניה לגרום הפסד לבעל דין להרבות בשכר השליחות וכ''ש אם חכם אחר בעירן הראוי לדון (מרדכי ס"פ זה בורר) ואם שני חכמי' סמוכי' בשוה הולכין אחר הגדול (נ''י ר''פ זה בורר):} במה דברים אמורי' בשאר הדינים שזה טוען וזה טוען או שאמר המלוה נידון כאן והלוה אומר נלך לב''ד הגדול אבל אם אמר המלוה נלך לב''ד הגדול כופין את הלוה ועולה עמו וכן אם טען זה שהזיקו או גזלו ורצה הטוען לעלות כופין ב''ד שבעירו את הנטען לעלות עמו וכן כל כיוצא בזה בד''א כשהיו עדים או ראיה לנגזל או לניזק או למלוה אבל טענה רקנית אין מחייבין את הנטען לצאת כלל אלא נשבע במקומו ונפטר וכן הדין בזמן הזה שאין שם ב''ד הגדול (וי''א דב''ד חשוב שבכל דור ודור לפי מה שהוא מקרי ב''ד הגדול) (טור) אבל SOאםSC יש מקומות (באותה מדינה) שיש בהם חכמים גדולים מומחים לרבים ומקומות שיש בהם תלמידים שאינם כמותם אם אמר המלוה נלך למקום פלוני שבארץ פלוני לפלוני ופלוני הגדול ונדון לפניו כופין את הלוה והולך עמו: {הגה: אם יש (לתובע) עדים או ראיה ונראה לב''ד שבעירו שיש ממש בטענותיו אבל בלא"ה אין כופין אותו לילך עמו (טור) וי''א דלטענות נלך לב''ד הגדול אין חילוק בין תובע לנתבע וכל א' יכול לכוף חבירו לילך עמו (טור בשם ר''ת) וכל זה מדינא אבל כבר נהגו בזמן הזה שכ"ז שיש ב''ד בעיר אין א' יכול לכוף חבירו שילך עמו לב''ד אחר (מהרי''ק שורש כ''א) כי אין לנו עכשיו ב''ד הגדול או בית הועד ולכן לא יוכל לדחותו אבל יכול לדחותו שלא לדון עמו עד יום שלישי ומיד יבררו דיינים אבל אכסנאי שתובע לבני העיר או ב' אכסנאים צריך לדון עמו מיד ולא יוכל לדחותו (מרדכי בשם מהר''ש) וכן בן העיר שתובע לאכסנאי בכל מקום שימצאנו ויש שם ב''ד מכריחו שם לדין (מהרי''ק שורש י''ד) וכל זה כשיש ב''ד בעירן אבל אם אין ב''ד שם כל א' יוכל להכריח חבירו שילך עמו לב''ד לדון עמו (מרדכי ס''פ זה בורר ופסקי מהרא''י סי' ס''ה) התובע צריך לילך אחר הנתבע אם הוא בעיר אחרת אף ע''פ שבעיר התובע הב''ד יותר גדול (מהרי''ק שורש א') ואפי' היה לנתבע מעות בפקדון (בעיר התובע) או [בעיר] אחרת אא''כ יכול לעכב מעותיו בעירו אז צריך להודיע לנתבע ואז צריך לדון במקום שמעותיו שם (ת''ה סי' ש''ה ופסקיו סי' ס''ב) וע''ל סי' ע''ג כתבתי אימת יכול לעכב מעותיו. אב שיש לו תביעה על בנו צריך לילך הבן אע''פ שהוא הנתבע אחר אביו כמו שנתבאר (בי''ד סי' ר''מ) עשיר מוחזק ואלם בעירו מוציאין אותו לדון? בעיר אחרת אע''פ שהב''ד שבעירו יותר גדול (ב''ז סי' תי''ח):}