 סימן צז - להלוות לעני ושלא לנגשו ושלא לחבול כלי אוכל נפש ואלמנה והשבת   העבוט ודין הסידור. ובו ל סעיפים:
אם בא למשכנו שלא בשעת הלואתו לא ימשכננו הוא בעצמו שאם משכנו הוא בעצמו עובר בלאו (וע''ל סי' ד') אלא ב''ד ישלחו לו שלוחם ואף שלוחם לא יכנס לביתו למשכנו: {הגה: ואפי' אם ביקש המלוה להכנס לבית הלוה ולכתוב כל מה שבביתו אין ב''ד נזקקין לו ליכנס לביתו כלל (ב''י סי' צ''ט בשם הרשב''א):} אלא אם ימצא לו דבר בחוץ יקחנו ויש לשליח ב''ד ליקח המשכון מיד הלוה בזרוע ונותנו למלוה ואפי' בחוץ לא ימשכננו שלא בשעת הלואה דבר שעושים בו אוכל נפש כמו רחים ורכב של יד שהם מטלטלים אבל בתי רחים של מים הרי הם כקרקע ולא שייך ביה משכון אלא גוביינא כשאר קרקעות שאין ב''ד ממשכנין ליקח קרקע למשכון ומ''מ אם המלוה עצמו נכנס לבית הרחים ונטל רחים העליונה או הברזל והסובב והגלגלים כבר נעשו מטלטלים ויש להם דין כלי אוכל נפש ומחזיר אותם בשעת מלאכה: