 סימן ד - השוחט לשם עבודת כוכבים או לשם דבר אחר מה דינו. ובו ז' סעיפים:
ישראל ששחט בהמת חבירו לעבודת כוכבים לא אסרה. שודאי לא כוון אלא לצערו. ואם יש לו שותפות בה יש אומרים שאוסר גם חלק חבירו. ויש אומרים דגם בזה אינו מכוין אלא לצער שותפו ולא לאסור: {הגה: ואם התרו בו ועבר התראה הרי זה אוסר כשאר מומרים (טור). (וע"ל סימן קמ"ה):}