 סימן יא - כיצד מזמינים לדין ועל פי מי. ובו ו' סעיפים:
כיצד מזמינים בעל דין לדין שולחים לו ב''ד שלוחם שיבא ליום המזומן לדין לא בא מזמינים אותו פעם שנית לא בא מזמינים אותו פעם שלישית לא בא ממתינים לו כל היום לא בא מנדין אותו למחרתו בד''א במי שהיה בכפרים ויוצא ונכנס אבל מי שהוא מצוי בעיר אין קובעים לו זמן אלא פעם אחת ואם לא בא כל אותו יום מנדין אותו למחרתו: {הגה: הלך הב''ד למקום אחר צריך לילך אחריהם ואם לא הלך מנדין אותו (ב''י):} והשליח ב''ד נאמן לומר הקלני או הקלה הדיין או לא רצה לבא לדין ומשמתין (פי' הנדוי או החרם שם מיתה) אותו על פיו אבל אין כותבין עליו פתיחא של שמתא עד שיבואו שנים ויעידו שנמנע לבא ואין שליח ב''ד חייב באמירת דברים משום לשון הרע: {הגה: מי שאומר שאינו חושש על גזירת ב''ד או חכם אע''פ שבא לב''ד מנדין אותו הואיל ואומר שלא בא מחמת גזירתו הוי אפקירותא וע' בי''ד סי' של''ד ואם אמר לא אדון לפניכם אלא לפני ב''ד אחר ע' לקמן סי' י''ד מי שלא יוכל לבא לב''ד כי צריך לילך למרחקים יש להודיע לב''ד ולשום התנצלותו ולבקש זמן אחר ואם לא עשה מנדין אותו אע''פ שלא היה יכול לבא (מהרי''ק שורש י''א) מי שקבל עליו ב''ד של שנים (בקנין) והזמינוהו ולא בא מנדין אותו בב''ד של שלשה (ב''י בשם תשו' הרשב''א):}