 סימן ג - בכמה דינין דנין. ובו ד' סעיפים:
אע''פ שב''ד של שלשה ב''ד שלם הוא כל זמן שהם רבים הרי זה משובח ומוטב שיחתוך הדין בי''א מבעשרה וצריך שיהיו כל היושבים בב''ד ת''ח וראויים ואסור לאדם חכם שישב בדין עד שידע עם מי יושב שמא ישב עם אנשים שאינם הגונים ונמצא בכלל קשר בוגדים לא בכלל ב''ד מי שאינו מומחה ולא קבלוהו עליו בעלי דינים אע''פ שנטל רשות מראש הגולה אין דינו דין אפי' לא טעה וכל א' מבעלי דינים אם רצה חוזר ודן בפני ב''ד: {הגה: רשות שנותן המלך עכו''ם בזמן הזה אינו כלום ומיהו אם קבלוהו הקהל ע''פ כתב המלך יכול לדין (טור) וי''א דאם גמיר וסביר מהני ליה רשות המלך (ריב''ש סי' רע''א) או השר הממונה בעירו דזהו בכלל דינא דמלכותא להושיב דיינים ושופטים מי שירצה ומ''מ מי שעושה זה בלא רשות הקהל מצער הצבור ועתיד ליתן את הדין (תשובת רשב''א סי' תרל''ז):} 