אך רק המעלה האהת הואת יש לאיקיא ולעמת
זאת היא חוזרת. לטעות הישנה, שטעו כל העוסקים
בצרכי הצבור עד כה ושאפסותה כבר נגלתה לכל
הרוצה לשים לב לחינו. | הוא חזרת אל שיטת
הפֿילנתרופיה. במתן צדקה היא רוצה לבנות ישוב חרש
לעמנו ושכחה את פשיטות הרגל של צדקות הבארון
הירש והבארון הותשילד. אמנס הם שניהם על דעת
עצמם עשו מה שעשו והח'י החדשה רוצה לשתף
את הקחל הנדול. אבל התוצאות לא תהיינה . שונות
מתוצאות צדקת הנדיבים. הצרקה תרגיל את המקבלים
אותה, להטיל עצמם על הצבור לעולם. הצרקה תרפה
את ירי הנהנים ממנה ותמית בהם את החפץ הטבעי
לרכישת צרכיהם בעמל כפיהם, תבטל את האנרגיה


5 שה


ואת האיניציאטיבה של היחיר, אנשים כאלה, היודעים
שיש להם אפטרופסים המגינים עליהם, מתנהגים בקלות
דעת, עושים הכל במכונות מתות, לצאת ידי ההובה
כעבדים, אבל לא יתאמצו לבצר עמדתם ולדאוג
לעתירם. מי שמרנגיש שצוכיו מוטלים על עצמו
ישיגם גם בחון: קטן בעזרת כחו הטבעי הנטוע בכל
בעל-חי, לרכוש צרביו, אבל המרגיש שיש לו מאין
להוציא כסף בלי יגיעה לא יתאמץ לעולם בעצמו,
כי אם יקרא הב חב.
תקון כל וטעיות של כל החסתרריות ‏ נוכל
לקוות רק מהתאהדות כלן בעצה אחת לאנודה אהת
ומהודאת כל. אחת על טענתה. ואם באמרת לא תעור
קנאה ותאות התחרות את עיני העומדים בראש
ההסתדריות האלה יבא הדבר מוף םוף לידי כך, בי
רק בזה תשועת ישראל.
על המצפה.
לשאלת קפוה פרנסת היהודים.
