Aprés  á  Bernart  mira       y  diu  cridant :

M  Pus  vens  Je  tan  bous  pares,       bel!  joch  hí  ha  ;

Ton  bras  es  fort  y  pesa,       be  ho  ha  mostrai.
Ton  visat')C  declara      qu'  ets  honi  llcal ;

Donchs  pren  ma  lilla  Teudia,       la  deis  ulls  clars,

Dona  guerrera  y  pía       t'  en  portarás.»

Ja  veycu  h  ventura       del  pros  Eernait.
Que  si  ba  donat  1"  espasa,       ha  fet  bon  guíiny  ;

Si  molí  val  la  Preclara,       Teudia  mes  val.
Les  cobles  d'  esta  gesta      van  termenant,

Lo  Criador  vos  valgn      nh  tots  lo?  sants.
III.
D'  Aramunc  en  ta  serra      del  cim  aprop,

Al  mili  d'  un  bosch  ombh'vol      de  fnigs  y  d'  olms,

En  masía  porcada      del  temps  deis  got>t

De  paslors  gran  niaynada       manté  Rícolf,

En  besiiar  y  en  arbres      hom  poderí'S.
Paga  tribuís  al  moro,      viu  ab  repi*!»,

Allre  temps  ni  alira  térra       no  anyora,  no.
Son  germá  partí  á  Lleida,      angelich  noy,

Per  apendrc  doctrina      de  sacerdoi.
Un  dia  á  Ricolf  diuhen:       "Ton  germá  ha  niort

Perqué  un  mot  li  sentiren      contra  Mahom.»


436


l>OKSlAS    CATALANAS.
mes  dJu  taniO!it:

;qu'  hi  poc  fer  bom?»
al  Hit  no  dorm  :
deis  cons  1'  udol,
los  teodres  )ochs
y  pal  i  d'  or
csplc'ndorós.
Un  plor  deis  ulls  U  salía,
—«La  pau  del  Scnyor  haja;
Mes  d'  eiisá  d'  aquell  dia
Sent  lo  soroll  deis  arbrcs,
De  son  germá  remembra
O  'I  vcu  ab  blanca  vcsta
T  ab  la  palma  de  marire,
Tambe  'n  las  nits  mes  tristes      li  ve  '1  record
Del  fat  d'  una  cosína      ]  niolt  negre  fou  I
Poncella  la  robaren      de  la  masú
Pcrqtie  un  chcch  la  volía       ab  lleig  amor.
