Mos guis de Cavalho de so brun caval ross
E digui al comte jove Quimais es la sort Qu'una gran ofensa Paratges que si està més encà, Car lo comte de Montfort que destrueix los barons E la gleiza de Roma e la preziçació
Fa estar tot Paratge unit i vergonyós,
Qu'en aisi es Paratges tornats de sus en jos Que si per vos nos eleva per totz temps és rescos. E si Pretz e Paratges nos restaura per vos,
Doncs és ja morts Paratges e totz lo món en c Per pus de tot Paratge ets vera sospitciosos. [vos.]
Episodi qui dans la réd. en pr. n'est pas clar en esta place: vegeu la nota al v. 3838.
M*, s'espandig. Corr. A digui? O manca-t'il alguna cosa abans aquest vers?
ja, nu. lo.
vos, corr. jos
etz, ms. es. 
Per totz Paratges morra o vos que si està pros. Gui, » so ditz lo comte jove, mot no ho conjois 
D'això qu'en avetz dit, en farei breu respost 
Si Jesucrist me salva lo cors els companys, [p. 97]
Quem reda Toloza don ieu soi desirs, Jamais no ser Paratges aonitz ni sofrichos Que no està en est mon nul om tan poderós Que mig pogues destruire si la Glèisa no fos.
S'ieu ai enemics ni més ni orgull,
Si degús m'es la part eu li seré lleu. 
Tant parlen de las armes e d'amors e dels dos
Tro que vespres s'abaixa els recep Avinyó. 